Middelhavets Saxisopoder. 271 
Bagkroppen er omtrent saa lang som de tre sidste For- 
kropssegmenter tilsammen, eller indtager noget mindre end 
1/3 af Totallengden. Den er meget smal og delt i 6 tydeligt 
begrændsede Segmenter. Af disse er de 5 forreste ganske 
korte og forsynede med pigformige, til Siderne udstaaende 
Epimerer, der er besatte med særdeles lange og tynde diver- 
gerende Fjærbørster; ethvert af dem har desuden i Midten 
af Bugsiden en lignende, skjønt mindre, tornformig Fortsats 
som paa Forkropssegmenterne (se Tab. 2, Fig. 14). Sidste 
Segment er næsten saa langt som alle de foregaaende til- 
sammen, smalest ved Basis og successivt noget udvidet mod 
Enden, der er triangulært tilspidset. Til hver Side har dette 
Segment 2 tydeligt markerede Afsatser besatte med lange 
divergerende Fjærbørster af samme Beskaffenhed som de paa 
de foregaaende Segmenters Epimerer fæstede, og desuden 
2 korte Børster mellem de 2 Afsatser. Ved Enden af Seg- 
mentet findes paa Undersiden Analaabningen i Form af en 
Længdespalte, begrændset af et tyndt hudagtigt Parti (se 
Tab. 2, Fig. 14). 
Oinene (Tab. 2, Fig. 1, 2), er beliggende ved den ydre 
Ende af særskilte triangulære, eller næsten pæreformige Lappe, 
der rager frem til hver Side fra Bunden af det Indsnit, 
der begrændser Pandepladen ved Basis. De faar derved et 
Udseende, som om de var stilkede og er ogsaa beskrevne 
saaledes af andre Forskere, der heri har seet en merkelig 
Overensstemmelse med Podophthalmierne. Disse Lappe er 
imidlertid fuldstændig ubevægelige og kan efter min Mening 
overhovedet ikke paralleliseres med Øiepedunklerne hos de 
høiere Crustaceer: Øinene selv viser en Samling af tydelige 
ubrglasformigt fremragende Corneafacetter og har i det indre 
et diffust Pigment, der omgiver de til Corneafacetterne sva- 
rende Synselementer, hvilke det dog ikke har lykkets mig 
at faa udpræpareret. Hos vor nordiske Form, A. spinosus, 
