Middelhavets Saxisopoder. DIT 
ster. 3die Led har indad paa Midten en Udvidning, hvortil 
er fæstede omtrent 6 stærke Børster. Ade Led endelig er 
skraat afskaaret i Enden og her forsynet med lignende, skjøndt 
noget mindre Børster. Nogen Endeklo eller Dactylus er ikke 
tilstede. Den mærkværdige Epignath (ep) er ved en tyk 
muskuløs Stilk forbunden med Basaldelens lste Segment og 
danner en temmelig stor membranøs buet Plade, af næsten 
firkantet Form og af en eiendommelig, ligesom svampagtig 
Struktur. Dens ydre bagre Hjørne er udtrukket i en finger- 
formig, tæt cilieret Snært, og ved det forreste Hjørne be- 
mærkes en liden afrundet, gjennemsigtig Lap, der i Kanterne 
er tæt cilieret og ved en tydelig Sutur afgrændset fra den 
øvrige Del. Den hele Epignath rager frit frem i den til- 
svarende, af Hovedskjoldets bagre Sidedele dækkede Gjælle- 
hule, hvori den bevæges frem og tilbage med rythmiske 
Slag, frembringende paa denne Maade en for respiratoriskt 
Øiemed beregnet, stadig fornyet Strømning af Vandet under 
Hovedskjoldet. 
Af de 7 Par Fodder er de 2 forreste eiendommeligt for- 
mede og udviklede til specielle Øiemed, idet det lste Par 
danner kraftige cheliforme Griberedskaber, det 2det Par skovl- 
formige Graveredskaber, medens de øvrige 5 Par forestiller 
sædvanlige Gangfødder. I det følgende benævnes altid 1ste 
Par »Saxfedderne«, 2det Par »Gravefsdderne« og de øvrige 
Fødder »iste—5te Par Gangfodder«. 
Saxfødderne (Fig. 8), der udspringer ved den bagre Del 
af Hovedskjoldet fra 2 næsten cirkelformige Udrandninger i 
samme (se Tab. 2, Fig. 1), viser en mere eller mindre ud- 
præget S-formig Bøining og bestaar tilsyneladende kun af 
5 Led, idet hverken Coxalleddet eller Ischialleddet er tydeligt 
sondrede. iste Led, eller Basalleddet er stærkt indknebet ved 
Roden, men derpaa jevnt udvidet og har i Midten af den 
bagre eller indre Kant en stærk tornformig Fortsats. Ved 
Basis bærer dette Led paa den ydre Side et lidet børste- 
