Middelhavets Saxisopoder. . 297 
jevnt hvælvet og viser neppe nogen Antydning til den sæd- 
vanlige Areolation. _ Pandepladen er, som hos foregaaende 
Art, forholdsvis liden, men forlænger sig i Midten til cn 
meget lang og spids dolkformig Fortsats eller Pandehorn, 
der har givet Anledning til Artsbenevnelsen. Øieloberne er 
ganske forvoxede med Hovedskjoldet, uden at nogensomhelst 
tydelig Begrændsning lader sig paavise hverken oventil eller 
nedentil (se Fig. 2). Heller ikke er der det mindste Spor 
af Corneafacetter eller Øiepigment at opdage; derimod udgaar 
fra hvert af Hovedskjoldets forreste Sidehjørner en spids, 
fortilrettet Torn, der svarer til den til selve Øieloberne hos 
andre Arter hørende Fortsats. 
iste frie Forkropssegment, der omtrent er halvt saa stort 
som Hovedskjoldet, udmærker sig derved, at de bagre Side- 
hjørner ikke som hos de øvrige Arter er afrundede, men 
udtrukne i en kort udadrettet Spids. De øvrige Forkrops- 
segmenter er adskilte ved vel markerede og temmelig dybe 
Indsnøringer og har begge Sidehjørner forlængede i korte 
tandformige Fremspring, vendte i modsat Retning. 
Bagkroppen aftager, som hos foregaaende Art successivt 
og temmelig hurtigt i Brede bagtil og har Epimererne til- 
spidsede samt besatte med korte Børster. Sidste Segment 
(se Fig. 14) er forholdsvis noget længere end hos A. Latreilli, 
omtrent saa langt som de 3 foregaaende Segmenter tilsammen, 
og har foran Midten til hver Side en enkelt afrundet For- 
høining, besat med stærke Børster. Enden af Segmentet er 
ikke udvidet, men omtrent af samme Brede som Basis. 
iste Par Folere (Fig. 3) er forholdsvis svagere udviklede 
end hos foregaaende Art, med mindre og smalere Basalled, 
hvorimod Skaftets 2 sidste Led er mere forlengede. Af 
Sveberne er den ydre neppe saa lang som Skaftets Iste Led 
og sammensat af 9 Led; den indre er omtrent halvt saa 
lang som den ydre og 5-leddet, 
2det Par Folere (Fig. 4) ligner i sin Bygning samme 
