Middelhavets Saxisopoder. 301 
Alle Forkropssegmenter har Sidedelene jevnt afrundede, 
uden det mindste Spor af nogen Bevebning, og .er ogsaa 
tettere sammentrængte end dette pleier at vere Tilfældet; 
de er bevoxede med meget korte Haar, der ikke samler sig 
til tydelige Knipper. 
Bagkroppen, der omtrent indtager ‘/4 af Totallængden, 
afsmalnes ganske jevnt bagtil og har Epimererne forholdsvis 
smaa og afstumpede i Enden samt tet besatte med korte 
Haar. Sidste Segment er forholdsvis kort, kun indtagende 
1/3 af Bagkroppens Længde, og har Sidekanterne temmelig 
jevnt convexe samt besatte paa Midten med en Del starke 
Børster. 
Aste Par Folere (Fig 3) er forholdsvis kraftigt udviklede, 
med Skaftets Iste Led meget stort og noget pladeformigt 
samt besat i begge Kanter med nogle uregelmæssigt fordelte 
Børster. De 2 følgende Led er successivt betydelig mindre 
og tilsammen neppe mere end halvt saa lange som Basal- 
leddet. Sveberne er begge temmelig stærkt forlængede, den . 
ydre omtrent af Skaftets Længde og sammensat af omkring 
17 Led, den indre noget kortere og 10-leddet | 
2det Par Folere (Fig. 4) ligner i sin Bygning samme 
hos de 2 foregaaende Arter, men har Svøben forholdsvis 
længere og bestaaende af 12 Led. 
Saxfodderne (Fig. 5) har, som hos Hunnerne af de 2 
foregaaende Arter, det ydre Parti forholdsvis svagt udviklet, 
‘hvorimod Basalleddet er temmelig opsvulmet og bevæbnet 
med 2 tornformige Fremspring i den indre Kant. Exopoditen 
er af sedvanligt Udseende og forsynet med 4 Børster. Car- 
palleddet er smalt og forlenget, og Haanden forholdsvis 
liden, kjendelig kortere end Carpalleddet og af aflang oval 
Form, med Fingrene adskilligt kortere end Palmen. 
Gravefødderne (Fig. 7) er meget kraftigt udviklede, med 
brede sammentrykte Led. Coxalfortsatsen (se Fig. 1) er kort 
