Middelhavets Saxisopoder. 305 
Beskrivelse. 
Jeg har af denne Form havt Anledning til at undersøge 
2 Exemplarer, en ung Hun med tydelige Anleg til Ægge- 
plader, og en Han. Begge stemmer meget ner overens med 
hinanden, saavel i Habitus som i Lemmernes Bygning. Læng- 
den overskrider neppe 3™™, og den er saaledes vel den 
mindste Form af nærværende Familie. Legemet er (se Tab. 8, 
Fig. 1 og 2) af ualmindelig kort og sammentrengt Form, 
med den største Brede, der falder over Hovedskjoldet, neppe 
synderlig mindre end !/ı af Længden. Det afsmalnes succes- 
sivt bagtil og har Rygfladen jevnt hvælvet samt ganske 
glat, uden tydeligt udpræget Skulptur. 
Hovedskjoldet er stort og bredt, omtrent saa langt som 
de 3 første frie Forkropssegmenter tilsammen, med glatte 
Sidekanter, og forlænger sig fortil i Midten til en bred, jevnt 
buet Pandeplade, der ikke som hos Arterne af foregaaende 
Slægt, er begrændset ved Roden af noget latéralt Indsnit. 
Øieloberne (se Fig. 3) er korte, men tydeligt sondrede fra 
Hovedskjoldet, pæreformigt udvidede i Enden og uden Spor 
af nogen tornformig Fortsats. Corneafacetterne er tydeligt 
. udviklede og Øiepigmentet af mørk Farve. | 
Samtlige frie Forkropssegmenter har Sidedelene jevnt 
tilrundede, uden Spor af tornformige Fremspring og kun 
besatte med ganske korte Haar. De 3 forreste Segmenter 
er kortere og tættere sammentrengte end de 3 bagerste, 
som ved tydelige Indknibninger er sondrede fra hinanden. 
Det sidste har hos Hannen i Midten af Bugsiden et koniskt 
Fremspring, hvorpaa Kjensaabningerne er beliggende (se 
Fig. 12). 
Bagkroppen, der neppe indtager '/ı af Totallængden, 
afsmalnes ganske jevnt bagtil og har de 4 forreste Segmenter 
indbyrdes omtrent af samme Størrelse samt forsynede med 
korte, i Enden afstumpede Epimerer. 5te eller næstsidste 
Arkiv for Mathematik og Naturv. 11 B. 
Trykt den 7de April 1886, 
