Middelhavets Saxisopoder. 321 
2det Par Kjever (Fig. 3 og 13 m°, Fig. 12) er ganske og 
aldeles rudimentære, kun dannende et Par afrundet trian- 
gulere Lappe, uden Spor af Segmentering eller nogensomhelst 
Bevæbning, 
Kjevefodderne (Fig. 13 mp, Fig. 14) er vel udviklede 
og viser idethele adskillig Lighed med samme hos Apseudes. 
De bestaar som hos denne Slegt af en tyk, utydelig 2-leddet 
Basaldel, en 4-leddet Palpe og en membrangs Epignath. 
Basaldelen, der ved Roden synes at vere sammenvoxet med 
den tilsvarende paa den anden Side, har ved Enden paa den 
nedre Side et afrundet Fremspring besat med lange, fortil- 
rettede Børster og paa den øvre Side, lige over dette Frem- 
spring, en ganske kort Tyggelap (se Fig. 14 og 15), forsynet 
i Enden med 3 korte Tænder og en enkelt tynd Børste samt 
i den indre Kant med 3 hageformige Torner, hvormed den 
er fasthegtet til den tilsvarende paa den anden Side. Palpen 
er længere end Basaldelen og har alle Led mere eller mindre 
pladeformigt udvidede samt i den indre Kant børstebesatte. 
Leddenes indbyrdes Størrelse er temmelig afvigende fra samme 
hos Apseudes. Saaledes er 2det Led her lidet udviklet og 
neppe større end lste, medens 3die Led er temmelig stort, 
noget udvidet paa Midten og i den indre Kant besat med en 
Rad af stærke Borster; sidste Led er bredt afrundet i Enden 
og har her en regelmæssig Række af 8 stærke Børster samt 
en enkelt noget mindre saadan i den ydre Kant. Epignathen 
(Fig. 13 f, Fig. 16) er langtfra saa stærkt udviklet som hos 
Apseudes, og danner kun en ganske smal, ved Roden buet 
Plade, der er fint eilieret i Kanterne og ender i en stump 
Spids. Saavel disse Epignather som Palperne paa 1ste Par 
Kjæver rager frit frem i de af Hovedskjoldets bagre Sidedele 
dækkede Gjællehuler (se Fig. 3, f, p) og bevæges her paa en 
lignende Maade som hos SI. Apseudes. 
Saxfodderne (Tab. 11, Fig. 1) er af meget stærk og 
undersetsig Bygning, fuldt udstrakte omtrent '/s saa lange 
Arkiv for Mathematik og Naturv. 11 B. 21 
Trykt den l4de April 1886, 
