372 J. O. Hennum. 
at korden rt kan få der fornødne plads, og B's konvexitet 
udvides; denne udvidelse vil vi her sætte til 180° forat fa 
en udstrekning af bevegelsen til 45° ad begge sider (fig. 2), 
og hvorledes den kommer istand trænger ikke nogen nwiere 
forklaring. 
For den krumning, den konkave flade på B vil få, træn- 
ges derimod en nøiere redegjørelse. Sættes A-stykket i fig. 2 
i bevægelse ad høire til, så vil bevægelsen foregå om punktet 
h som centrum; punkterne i linjen cd og ba bevæger sig 1 
koncentriske cirkler, hvis centrum er A. Da linjen cd i virke- 
ligheden er projektionen af en bue på 180° med cd til radius, 
så reiser der sig det spørgsmål, hvilken flade denne halvcirkels 
linje vil beskrive under A-stykkets bevægelse. Til den ende 
deles linjen de i f. ex. fire ligestore deler og de derved op- 
ståede fem punkters baner forfølges. Punktet c følger den 
punkterede cirkellinje cb med radien hc og løber altid foran 
de øvrige punkter, der hver løber langs sin punkterede cirkel- 
linje og det desto senere i rækken jo nærmere de ligger 
punktet d, som altid kommer sidst. 
Det snit, der repræsenteres af linjen cd, vil altså sukcessivt 
passeres af de korder, som svarer til delingspunkterne; disse 
korder vil beholde sin længde uforandret, men afstanden 
mellem dem, cd, vil skrumpe ind til eg; i virkeligheden føres jo 
en halv cirkel med cd til radius hen over B-fladen, idet den 
danner en vinkel dch med bevægelsens radius eh. Resultatet 
heraf vil være det samme, som om man henover B-ledfladen 
førte en oval, der forestillede cd halveirkelens projektion ned 
på en flade, lagt gjennem B-axen og radien ch. — En cirkel, 
der danner en vinkel med et plan, vil projiceres ned på planet 
som en elipse. Altså vil felgen af cd halveirkelens gliden 
hen over B-ledfladen blive den samme, som om en elipse, 
hvis halve lange axe var cd og halve korte axe var cg, førtes 
hen over B-ledfladen liggende i planet gjennem B-ledfladens 
