380 Karl Pettersen. 
Af de geologiske bygningsforholde vil det forøvrigt frem- 
gaa, at kjeldraget ikke oprindelig kan have veret udskilt 
fra fjordlandet, men at disse tidligere maa have udgjort et 
mere sammenhengende hele. De transversale ejdefar, som 
skjer sig ind mellem kjeldraget og fjeldpartierne efter de 
mod vest fremspringende halvger, ere aabenbart sekundære 
dannelser. Det er i saa henseende ogsaa betegnende at selve 
kjøldraget paa et enkelt sted — nemlig efter den lille frem- 
springende halvø, der stiger frem efter Saltens nordparti 
mellem de to smaafjorde Efjord og Stedfjord — skyder sig 
udover helt til Vestfjorden. Fjeldmassen efter denne halvø 
skyder sig nemlig vestover i umiddelbar tilknytning til det 
egentlige kjøldrag, uden at være udskilt fra samme ved 
nogen dybere transversal gjennemskjæring. 
De større fjorde, der fra vest skjær sig ind mellem halv- 
øerne, ere i række fra syd mod nord: 
1. Saltenfjord med dens forlængelse Skjærstadfjord. 
Fra bunden af Skjærstadfjorden skjær Vattenbygden sig i 
lige østlig retning indefter kjøldraget. Indad afsluttes Vatten- 
bygden i fjeldmassen som et lukket dalføre. Bundfladen er 
her for en stor del dækket med ferskvandssjøer, nemlig 
Nedre Vand, der ved en kort strøm staar i forbindelse med 
fjorden, Øvre Vand og endelig Langvand, hvis vandspejl 
ligger i en højde af 360' (113 m.). Fra Langvandets indre 
bund naaes over fjeldvæggen op til højfjeldssjøen Lommi- 
javre, der ligger lige under foden af Sulitelma-gruppens 
sydlige afhæng i en højde over havfladen af 2200' (690 m.). 
Fra Lommijavres østlige ende fører et fjeldpas i omtrent 
samme højde som sjøen ned til fjeldsjøen Pieske-javre paa 
svensk side (1730' = 533 m.). 
2. Sorfolden skjær sig i sydostlig retning ind lige til 
foden af kjeldraget. Den storste dybde skal fjorden naa 
i nerheden af handelsstedet Røsvik med omkring 300 favne 
(= 565 m.). Herfra udefter aftager dybden. Fra bunden af 
