Vestfjorden og Salten. 403 
glimmerskifer, medens den dog her paa den anden side staar 
som et slags mellemled mellem glimmerskifer og lerglimmer- 
skifer og saaledes tildels kan minde om Balsfjordgruppens 
haardskifere.  Hertil kommer endvidere konglomeratdan- 
nelsen, hvormed denne afdeling afsluttes mod gst, der som 
nysnævnt minder om Øjnesskavlens konglomerat. At der 
opover lierne og saaledes vistnok i en nær tilknytning til 
de pressede lagrækker skal være at paavise klæbersten, kunde 
maaske ogsaa tale til gunst for en saadan forudsætning. 
Klæbersten optræder efter det nordlige Norge hyppigst i nær 
eller umiddelbar tilknytning til Balsfjordgruppens lagrækker, 
Denne mellem Kjalva og Storvik optrædende afdeling af 
stærkt pressede lagrækker med den dertil knyttede kon- 
glomeratdannelse vil saaledes her blive at indordne under 
Palsfjordgruppen. 
Ved Skjønstuen — ved øvre ende af Øvre-Vand — træder 
frem efter de lavest liggende niveauer lagrækker af graa 
gneis og hornblendegneis. (rneisen overlejes af lagrækker 
af en mild, stærkt brunlig glimmerskifer, der viser en strøg- 
retning af n. 10° o. med stejlt østligt fald. 
Straks østenfor Skjønstuen rejser sig langs dalens nord- 
side Middagsfjeldet, der fra fod til top er bygget af graa 
gneis, tildels granitartet. Omkring n.—s. strøgretning med 
stejlt østligt fald. Over hejen — det lave aasdrag, der 
stiger op fra dalbunden i strøget mellem Øvre-Vand og Lang- 
Vand og hvorover den almindelige færselsvej her fører — 
bygges fjeldgrunden overalt af lagrekker af glimmerskifer. 
Denne viser en regelmæssig strøgretning af n. 20—30° o. 
med stejlt østligt eller .sydostligt fald. Nærmest Middags- 
fjeldet er bergarten en haard glimmerskifer, — opover hejen 
danner den en gulhvid sandstenartet afændring med smaa- 
bladig biotit 1 stribevis gruppering. Ved Skjenstudal optræder 
bergarten som en mere tyndlaget haardskifer, længere frem 
over Osbakkerne som en mørk finstribet glimmerskifer — til- 
26* 
