404 Karl Pettersen. 
dels med noget indblandet hornblende og tillige med spor 
af kulsur kalk. Langs den vestre ende af Langvandet er 
lagenes faldvinkel fremdeles stejl østlig til sydostlig. 
Ved den indre — østre — ende af Langvandet frem- 
træder efter de laveste niveauer mild glindsende lerglimmer- 
skifer under en svævende lagstilling. Denne mildere skifer 
bygger herfra fjeldgrunden opover til højfjeldsmarkerne om 
Lommijavre, ogsaa her i temmelig svævende lagstilling ofte 
med svag vestlig eller nordvestlig indskyden. I strøget om 
Lommijavre bemærkedes ogsaa sorte kulstofholdige skifere 
under en strøgretning af o.—v. med opimod 30° nordligt 
fald. I petrografisk henseende minde disse skifere om Bals- 
fjordskiferne eller Dividalsgruppens højest liggende afdelinger. 
Forøvrigt er grændseforholdene mellem skiferafdelingen ved 
den østre ende af Langvandet og glimmerskiferen ved den 
vestre ende ikke saaledes fulgt, at der heraf lader sig drage 
bestemte slntninger om det indbyrdes aldersforhold. Da 
glimmerskiferen ved Langvandets vestende viser en stejl 
østlig indskyden, saa maatte denne længere østover svinge 
om til vestlig, for det tilfælde lerglimmerskiferafdelingen 
østenfor — indordnet under Balsfjordgruppen — med sin 
vestlige indskyden skulde komme til at ligge ind under glim- 
merskiferen. Hvorledes forholdet i virkeligheden er, skal 
som nævnt ikke kunne siges. Paa forhaand antages der dog 
at skulle være stærk grund til at forudsætte en saadan sving- 
ning inden glimmerskiferafdelingen. At lerglimmerskiferen 
her maa være at indordne under Balsfjordgruppen er der 
vistnok al rimelighed for, og i saa tilfælde maa den som en 
ældre dannelse nødvendigvis skyde ind under glimmerskiferen. 
For udredningen af den nord-skandinaviske fjeldbygning 
vilde det forevrigt vere af megen interesse om de geologiske 
bygningsforholde her kunde blive underkastede en mere gjen- 
nemgaaende undersøgelse. 
Ved siden af petrografiske hensyn er der ogsaa et andet 
