Vestfiorden og Salten. 405 
forhold, der paa en vis maade kan synes yderligere at skulle 
stotte en forudsætning om, at man her har for sig en til 
Balstjordgruppen hørende afdeling. Balsfjordskiferne synes 
nemlig i det hele at staa i et nert tilknytningsforhold til 
gabbromassiverne. Selve Sulitelmatopperie fik jeg under 
mine befaringer her, paa grund af indbrydende og lengere 
tids vedvarende uvejr, ikke anledning til at bestige, og saa- 
ledes ikke anledning til at undersøge, hvorvidt gabbro skulde 
findes brydende frem her. Imellem rullestene i de magtige 
morænevolde, der spænde sig frem langs foden af Sulitelma- 
gletscherens sydlige randkant, saaes imidlertid forskjellige 
brudstykker af gabbroartet sten, og disse maatte utvivlsomt 
være ført ned fra de nordenfor liggende højfjeldspartier. 
At gabbro i virkeligheden bryder frem inden Sulitelmagruppen 
er ogsaa senere bleven paavist af Fr. Svenonius'). Han giver 
forøvrigt ikke nogen nærmere fremstilling om, hvorvidt gab- 
broen her bryder fremsmere underordnet eller 'om den bygger 
større, mere sammenhængende felter. De ydre formforholde, 
hvorunder Sulitelmatoppene stige frem, synes imidlertid snarest 
at kunne pege hen paa det sidste. 
Lerglimmerskiferafdelingen fra Langvandets østlige ende 
opover højfjeldet vil saaledes her blive at indordne under 
Balsfjord-gruppen. 
Skulde det derimod gjennem nærmere undersøgelse frem- 
gaa, at den her omhandlede skiferafdeling skulde staa i et 
| umiskjendeligt overlejningsforhold til den vestenfor liggende 
glimmerskifer”), saa maatte den som yngre end glimmer- 
skiferen maaske snarest være at indordne under Tornebohms 
»Koli-gruppe«. 
Fra Serfoldens inderste bund skjær sig ind en kort side- 
fjord, Strømsbotten, og fra denne et kort dalføre i sydostlig 
1) Bidrag til Norrbottens geologi. Stockholm 1880 pag. 58. 
3) Saaledes som tidligere forudsat i den førnævnte afhandling »Saltens 
geologic, Archiv for Math. og Naturv. 1876 pag. 228. 
