410 Karl Pettersen. 
til kjeldragets afslutning her og delvis ogsaa udefter de fra 
kjeldraget fremspringende halvøer. Enkelte zoner af glim- 
merskifer skjær sig forøvrigt paa sine steder kileformig langt 
ind efter sranitfeltet, uden dog nogetsteds helt at gjennem- 
skjære samme. Den inden dette granitiske felt optrædende 
bergart viser ogsaa her kuns sjeldent et renere granitartet 
preg, oftest som en gneis-granit, paa sine steder endog i 
byppig veksel med rene gneisstrata. Petrografisk kan berg- 
arten variere ganske betydeligt. Ankilvandenes hvide saa 
karakteristisk prægede afendring træder særdeles hyppig 
frem her, og det navnlig efter feltets vestlige partier. Smudsig 
graa, tildels ogsaa rødlige afændringer stikker stærkere frem 
efter kjøldragets højfjeldspartier, og navnlig er det inden 
disse afændringsformer, at vekslingen med eller overgange 
til renere præget gneis hyppigst kan være at paavise. Trods 
disse forskjellige petrografiske afændringer, hvorunder den 
granitiske bergart træder frem og trods de mange vekslinger 
med mer eller mindre udpræget gneisartede strata, har man 
dog aabenbart her for sig et enkelt sammenhængende geolo- 
gisk bygningsled. 
Ved Bergflaa — lidt søndenfor Lerfjord, paa halvøen 
mellem Nordfjord og Lerfjord — bryder frem en hvid stribet 
gneisgranitisk bergart, der i et smalt bælte fra stranden 
skyder sig østover opefter fjeldpartierne her. Paa nordsiden 
af denne kileformige granitiske udløber optræder glimmer- 
skifer med kalkstensindlejninger under en strøgretning af 
n. 50° o. og med stejlt nordvestligt fald. Fra Bergflaa syd- 
over mod Nordfjord er glimmerskifer tildels med megtige 
lag af kalksten eneraadende. Mod gst er denne granitiske 
kile ikke videre fulgt, men antagelig vil den her som paa 
kartet angivet gaa over i eller forbinde sig “med den oven- 
omhandlede kile, der skjer sig ned mod syd over Ankil- 
vandene. 
