Vestfjorden og Salten. 411 
Fig. 15. Profil fra Sørfjordbotten i Lerfjord over høj- 
fjeldet østover til Gukkisjavre ved rigsgrendsen, grændserøs 
no. 243. 
a. Glimmerskifer, strag 50°, fald stejlt so. 
b. Megtige lag af kalksten i konform lagstilling med (a). 
c. Granit (Lager-granit), i veksel med gneisartet skifer. 
d. Glimmerskifer, strøg n. 40° o., stejlt sydostligt fald, 
maaske tilhgrende gneisafdelingen. 
e. Glimmerskifer med kalkstenslag, streg n. 40° 0. med 
sydostligt fald. 
f. Herfra bliver granitisk bergart eneraadende østover. 
Ofte med fremtrædende parallelstruktur, strøg n. 50° o., 
indsprængt med magnetjern. Denne stribede granit op- 
træder i stadig veksel med gneisartede lag. Feltspathen 
graalig hvid orthoklas, men stikker dog ogsaa paa sine 
steder frem med et stik i det rødlige Den granitiske 
bergart er her at betegne som en gneis-granit. 
g. Glimmergneis med lag af gneis-granit. 
Ved grændsestrøgene rejser sig højere fjeldpartier, 
hvorimellem Store Gautilus, op over den granitiske undergrund. 
Forholdene hei ere ikke nærmere undersøgte, men paa for- 
haand antages der at være megen sandsynlighed for, at disse 
fjeldpartier bygges af lagrækker tilhørende Tromsø glimmer- 
skifergruppe — saaledes som angivet paa ritset ved (h). 
I henhold til de efter denne profillinje gjorte aflæsninger 
er granitfeltets østlige grændselinje fra Gukkis-javre og foden 
af Store Gautilus trukket efter Storskogelvens sydside og 
herfra ført ned mod Ankil-vandet. Muligt at granitfeltet her 
kan brede sig frem noget længere sydover. En excursion 
opover Storskogelvens dalføre — som jeg beklageligvis ikke 
fik anledning til at udføre — vilde være nødvendig for nær- 
mere at kunne bestemme denne grændselinje. 
Af profilet vil forøvrigt fremgaa at den granitiske bergart 
ofte findes i veksling med rene gneisartede strata. Det vil 
