412 Karl Pettersen. 
imidlertid ikke godt lade sig gjere paa kartet at holde gra- 
niten og gneisen ud fra hinanden og er derfor det hele der 
betegnet som granit eller gneis-granit. Det maa blive frem- 
tidige undersøgelser forbeholdt, om. forngdiges, her at gjen- 
nemfsre en bestemtere sondring. 
Straks østenfor den høje Korko-Zhiokko ved den nordre 
side af Lerfjordbotn skyder granitfeltets vestgrændse sig 
nordefter og herpaa i nordvestlig retning videre frem til 
henimod Horndalsvandet — beliggende omtrent midt paa 
Horndalsejdet. Vestenfor denne linje er fjeldgrunden bygget 
af lagrækker tilhørende Tromsø glimmerskifergruppe. Ved 
Kobvandet hornblendeskifer og glimmerskiter med megtige 
indlejninger af kalksten. Strøg o. 20° s., fald stejlt s. Ved 
Horndalsejdet ligeledes glimmerskifer og hornblendeskifer 
med kalkstenslag, strøg 150°, faldet stejlt no. Ved den nord- 
ostlige side af Horndalsvandet træder som ovennævnt den 
granitiske vestrand ctter frem og er herfra at følge nordover 
til Mørkesvikfjorden. 
I den granitiske bergart her sees oftere hornblende at 
vikariere for glimmer. Forøvrigt træder den her ofte frem 
med et rent gneisartet præg. 
Langs den nordre side af Mørkesvikfjorden skyder gra- 
niten frem vestover indtil Salhusskar. Herfra fører den 
granitiske grændselinje noget nedenfor den østlige side af 
Hop-vandet i nordostlig retning og fortsætter langs Mak- 
vandets indsænkning over til Sagelvdalen. I fjeldpartierne 
langs den vestlige side at Hopvandets og Makvandets ind- 
sænkning, der her mod Mørkesvikfjordens udmunding i Nord- 
folden stiger op i de høje Anderbaktinder, optræder nærmest 
mod graniten glimmerskifer under en nordsydlig strøgretning 
og med vestligt fald — oftest i smuk og regelmæssig lag- 
stilling. Nede fra ejdet kan denne følges med øjet opover 
til højeste top. Se fig. 17. 
Nordenfor Anderbaktinderne rejser sig Kaltinderne — 
