Vestfjorden og Salten. 413 
fig. 16 — helt op til top bygget af glimmerskifer i regel- 
mæssig lagstilling og med vestligt fald. 
Glimmerskiferafdelingen om Anderbaktinderne afløses 
mod vest af gneis, der herfra bygger fjeldgrunden i strøget 
vestover fra Hopen til Baltjosen. Lagstillingen inden denne 
gneisafdeling er samstemmende med den, der raader inden 
glimmerskiferen østenfor, og gneisen træder saaledes her frem 
i overlejningsforhold til glimmerskiferen. 
Fra Makvandet fører granitfeltets vestlige grændselinje i 
nordostlig retning over de omkring 200 m. højtstigende aas- 
drag, der skyder sig op mellem Makejdet og den nedre del 
af Sagelvdalen, ned til denne dals fjerde vand — i række 
fra fjordbunden indover. Graniten optræder her tildels med 
en stærkt udpræget gneisartet struktur. Kvartslag af indtil 
0,3 m. mægtighed gjennemsætter under nordsydlig strøgretning 
den gneisgranitiske sten. 
Sagelvdalen ligger fra fjerde vand opover til øverenden 
af syvende vand indskaaret i granit. Den mægtige Kraakmo- 
tind (Ragat), der med sine nøgne fjeldvægge stiger op langs 
den østlige side af fjerde vand, er saaledes helt bygget af 
granitisk bergart. I den ydre bygning ligner Kraakmotind 
den før nævnte Sisoktind ved Ankilvandet. 
Straks østenom Kraakmotinden afløses graniten af glim- 
merskifer, der her som en bred kile fra Musken ved Hellemo- 
fjorden skjær sig i sydostlig retning efter den brede fjeld- 
indsænkning, der over Rækvandet fører frem imod øvre del 
af Sagelvdalen. Å 
Pre USJNProflkira overenden af Sagelvdal opover Slunka 
og Ajak-oivve. 
a. Granit. 
b. Glimmerskiter med indlejninger af kalksten. Strøg n.-s., 
fald stejlt o. 
c. Opover Slunka bliver glimmerskiferen haardere og haar- 
