Vestfjorden og Salten. 415 
fulgt og det lader sig saaledes ikke med bestemthed afgjsre, 
om glimmerskifer-zoner om Rek-vandet har de paa kartet 
afstukne grendser mod øst. Disse ere alene afsatte i hen- 
hold til det overblik, der herom kunde vindes fra top af 
Ajak-oivve. Muligt kunde det saaledes vere at zlimmer- 
skiferzonen nordenfor Ajak-oivve bøjede af mere i østlig ret- 
ning og saaledes her staar i umiddelbar forbindelse med den 
nærliggende glimmerskiferzone paa svensk side eller om 
rigsgrændsen. 
Paa den anden side af Hellemofjorden skyder granit- 
feltet atter frem og fortsætter herfra nordover til de indre 
botner af Tysfjordens sidefjorde Grundfjord og Mandtjord. 
Her findes det saaledes hidtil fulgte granitfelt sit nordvest- 
lige grændsepunkt og herfra skjær grændselinjen sig frem 1 
øst-sydøstlig retning ind mod rigsgrændsen. I strøget fra 
nevnte fjordbotner gstover mod rigsgrændsen er granitfeltets 
grændselinje ikke direkte fulgt, men optrukket i henhold til 
de iagttagelser, der ere gjorte dels under en excursion fra 
Hellemobotn over granitfeltet indtil rigsgreendsen, og dels 
fra det overblik, som vandtes fra hgjfjeldet indenfor den 
nordre Tysfjordbotten. Fra et her omkring 4500’ (1410 m.) 
højtliggende punkt, hvorfra en vid udsigt til alle kanter, 
havde man i det hele let for at følge grændselinjen mellem 
glimmerskiferen og det søndenfor liggende granitfelt. Saa- 
ledes, som den her er optrukket paa kartet, vil den neppe 
i nogen mere væsentlig grad afvige fra det virkelige forhold. 
Mod den østre side af nederste vand (første vand) skyder 
der frem et nyt granitisk felt, helt adskilt fra Kjølgraniten 
ved den ovvennævnte zone af glimmerskifer, der forbinder 
glimmerskiferafdelinger efter Rækvandets indsænkning med 
Nordfoldlandets skiferafdeling. Dette granitfelt breder sig 
herfra frem mod vest og nord og bygger — med fradrag af 
randpartierne langs Muskendal — helt og holdent den store, 
stærkt udtungede halve, der mellem Sagtjord og Tysfjord 
