Vestfjorden og Salten. 427 
Ved forskjellige ejder eller dybe fjeldindskjæringer, der trans- 
versalt føre over fra nævnte fjordbotner, er halvøens fjeld- 
masse udskilt i en række af mere selvstændigt optrædende 
fjelddrag. 
Ejderne ere i række fra øst mod vest: 
a. Storvandsejdet fører fra Baltjosens østre bund (Lille 
Baltjosen) over til gaarden Forsaa ved Sagfjord. Omtrent 
midt paa ejdet og efter sammes kulminationsparti ligger 
Storvandet i en højde af omkring 400’ (125 m.). 
Imellem Makejdet og Storvandsejdet reiser sig et 
højt fjeldparti, Storvandsdraget. Gjennem et dybere 
fjeldskar, der fra Makejdet forer i vestlig retning over 
til Storvand, er dette udskilt i en sydlig og en nordlig 
afdeling. Det sydlige parti skyder op i en rekke af 
toppe og tinder, hvorimellem Kaltind og Rodtind, der 
antagelig naa højder af opimod 3000’ (940 m.). Dragets 
nordligste afdeling er ligeledes højtbygget og falder 
gjennem en lengere strekning langs Sagfjord ned efter 
Furnesveggens stejle saagodtsom utilgjengelige styrt- 
ninger. 
Fra Hop-vandet udover mod Baltjosen bygges fjeld- 
grnnden i strøgene langs Mørkesvikfjorden af gneisartede 
lagrækker under nord-sydlig strøgretning og vestligt 
fald. Forøvrigt bygges fjeldgrunden af lagrækker af 
glimmerskifer under en regelmæssig vestlig indskyden. 
Opefter Kaltindens nøgne styrtninger ligger saaledes lag- 
stillingen klart tilskue. Som det vil sees af kartet skyder 
glimmerskiferen her ind under gneisen. 
b. Østre Baltjos-ejde fører fra lavlandspartierne om Lille- 
Baltjosbotten over til bunden af Strømsfjord. Kulmination 
omkring 500° (157 m.). Imellem dette ejde og Storvands- 
ejdet rejser sig et mindre fjeldparti, Strømsfjorddraget 
med toppe af imod 2000‘ (627 m.). Fjeldgrunden her er 
ikke nærmere undersøgt, men at slutte fra de ydre form- 
