430 Karl Pettersen. 
i sydlig retning til Saurfjord ved Leisnesfjorden. Ejdet 
har en lengde af omtrent 8 kilom. 
i. Ersvikejdet fører fra Ersvik fra den sydlige side af 
Skotsfjord henimod dens udmunding over til Lund ved 
Leinesfjord. 
Ved disse to ejdefar udskilles Saurfjordsdraget mellem 
Saurfjordejdet og Ersvikejde fra Skotstindernes drag, 
der ligger‘ vestenfor sidstnævnte ejde. 
Saurfjorddragets danner et vildt af gneis-granit byg- 
get drag, der i stejle styrtninger falder ned mod Saurfjord- 
ejdet. Skotstindernes drag naar i Skotstinden sin største 
højde med 2500 å 3000‘ (784 à 941 m.). Ogsaa dette fjeld- 
parti ligger ind under kystens gneis-granitiske felt. 
Brendtindernes fjeldparti danner halvgens afsluttende 
parti mod sydvest, og skyder sig her frem mellem Nordfolden 
og Leinesfjord. Det bygger et højt og vildt landstrøg med 
en række af tinder og toppe. Mod Nordsiden rejser sig 
Kraaktinden og Valfjeldet, mod ytersiden Brændtinderne. 
Flere af toppene naa her antagelig op til en højde af om- 
kring 3000' (941 m.). 
Dette fjeldparti har der ikke været anledning til nøj- 
agtigere at undersøge. At slutte fra enkelte aflæsninger som 
her ere gjorte dels efter strøgene langs Nordfolden dels efter 
halvøens sydvestlige afslutning bygges fjeldgrunden væsentlig 
af glimmerskifer. De høje fjeldpartier med sine sønderrevne 
fjeldformer minde imidlertid om kyststrøgenes af gneis og 
gneis-granit byggede fjeldformer, og der kunde saaledes 
maaske være nogen sandsynlighed for at afdelinger af gneis 
eller gneis-granit her kan findes at stikke frem i større eller 
mindre partier. 
Til nærmere belysning af bygningsforholdene efter Nord- 
foldlandet hidsættes følgende profil. 
Fig. 23. Fra Skotstinden mod vest til Nordfoldgaard 
mod øst: 
