Vestfjorden og Salten. 441 
nordligt. Afdelingens lagrækker findes her meget hyppig 
gjennemsatte af gangpartier af en hvidlig granitartet sten. 
Disse stryge i regelen paa det nærmeste lodret mod skiferens 
strogretning, altsaa i nogenlunde nord-sydlig retning. Lidt 
indenfor gaarden Viken ind mod Hopbotn sees to saadanne 
parallel løbende granitiske gange, af hvilke den ene spender 
sig helt fra stranden henover underlandet og herfra videre 
op over afhænget af det herfra omkring 800° (251 m.) hgje 
aasdrag. Ved afslutningen opad breder denne granitiske 
gangsten sig ud over skiferlagenes udgaaende, men viser sig 
her igjen paa dagfladen overtrukket med et tyndt overdrag 
af uforandret skifersubstans. Rimeligvis maa graniten her 
tidligere helt have veret overdekket af skiferlag. 
Granitgangenes lodrette indskjering mod skiferens strøg- 
retning synes nermest at pege hen paa en eruptiv oprindelse, 
Paa den anden side skal fremholdes at kontakt-metamorfose 
her ikke er bemærket, — hvad der vistnok maatte vere at 
paavise, om disse granitiske gange i virkeligheden var frem- 
gaaede gjennem eruptive udbrud. 
Over den lille fremspringende halve, der fra Fauske 
kirke skyder sig sydover mellem Fauskevaag og Klungsetvik, 
dannes fjeldgrunden af regelmæssig paa hinanden følgende 
lagrækker af grovkornig blaalig kalk, indflettet med lameller 
af en lerskiferartet sort grafitholdig substans, og derover un- 
der konkordant lagstilling glinsende skifer i veksling med 
sandstenartet kvartsitisk skifer. Stregretningen overalt regel- 
mæssig n. 50 à 60° o. med nordvestligt fald. Langs Klungset- 
viken viser skiferlagene — altsaa lagrækkernes yngste led — 
sig smukt flammet og indeslutter derunder hyppig nyreformige 
eller knolleformige brudstykker af kvarts, kvartsit og rødlig 
kalksten. Skiferen træder saaledes her frem som en forløber 
for en mægtig halvt breccieartet, halvt konglomeratartet dan- 
nelse, der bygger halvøens længst fremspringende parti, — 
det saakaldte Øjskavlnes. Nesset, der her skyder op i en. 
