Vestfjorden og Salten. ~ 445 
der efter Wahlenberg ligger i en højde af 8870‘ (1060 m.) 
af glimmerskifer med indlejninger af kalksten'). Lejnings- 
forholdene her ere ikke angivne, men det kan dog neppe 
vere tvivl underkastet, at glimmerskiferen ved grændserøs 
no. 240 indtager et højere geologisk niveau end skiferafde- 
lingen ved Lommijavre, samtidig som den aabenbart tilhører 
Tromsø kalkstensførende glimmerskifergruppe. Antagelig maa 
den østlige indskyden, som glimmerskiferen viser i strøgene 
om Langvandets vestlige ende, længere østover under en 
stærk foldning slaa om til vestlig, hvorved den vil være 
stillet i et overlejningsforhold til den mildere skiferafdeling, 
der fra den østlige del af Langvandet er at forfølge over 
højfjeldet til Lommijavre. 
Denne mildere skiferafdeling vil saaledes blive at ind- 
ordne under Balsfjordgruppen. 
Afdelinger tilhørende Balsfjordgruppen træder saaledes 
frem dels efter de her omhandlede strøgs nordlige del, dog 
forholdsvis kuns svagt repræsenteret, dels og her meget ster- 
kere udviklet efter landpartiets sydligste randkant efter den 
vest-østlige indskjæringslinje langs Salten og Skjærstad samt 
Vattenbygden, og herfra videre over højfjeldet til rigs- 
grændsen. Over hele det mellemliggende landparti mangler, 
efter hvad hidtil er aflæst, ganske lagrækker tilhørende denne 
gruppe, naar undtages de inden den stærkt foldede glimmer- 
skiferafdeling indenfor bunden af Lille Tysfjord indeklemte 
lag af kulstofholdige skifere, som ovenfor ere blevne hen- 
førte under Balsfjordskiferne. Dette forhold er saa meget 
mere mærkeligt, som der kan synes at være grund til at 
forudsætte at Balsfjordgruppen ogsaa langs efter Salten op- 
rindelig maa have havt en stærk udbredelse. Naar lagrækker, 
tilhørende denne inden det tilstødende Tromsø amt saa vidt 
udbredte gruppe, efter de her omhandlede strøg alene træder 
1) Svenonius c. I. 
