446 ; Karl Pettersen. 
frem efter sammes nordlige og sydlige randpartier, saa kunde 
dette maaske pege hen paa at de mellemliggende land- 
partier, hvor saadanne atdelinger ganske mangle, have været 
underkastede saadanne dislokationer, at de til gruppen hen- 
hørende lagrækker ere sænkede ned under havfladen. 
c. Tromsø glimmerskifer-gruppe 
træder efter Salten-strøgene frem som en vidt udbredt byg- 
ningsgruppe, dels efter selve kjøldraget, dels efter de fra 
kjøldraget mod vest fremspringende halvøer. 
Glimmerskifergruppens lagrækker dannes af mer eller 
mindre varierende afændringer af en oftest haard kvartsrig, 
særdeles hyppig granatførende glimmerskifer med indlejninger 
af en graa til hvidlig krystallinisk kalksten. Denne sidste 
træder frem dels i helt underordnede lejer, dels i mægtigere 
drag eller bælter, der som saadanne kunne være at følge 
gjennem lange sammenhængende strækninger. Imellem disse 
er særlig at mærke kalkstensdragene efter Næverhougens 
dalføre samt de mægtige kalkstenslag efter Saltejdet, bvor de 
navnlig ved ejdets udmunding mod Sørfolden afgive et for 
arkitektur ypperligt materiale. Det trange løb, der fører ind 
til Tørfjord i Sørfjorden, er indskaaret mellem mægtige kalk- 
stenslag. Glimmerskiferafdelingen paa begge sider af Hellemo- | 
fjorden indeslutter ligeledes mægtige, temmelig stejlt stillede 
kalkstenslag, der ved Hellemofjorden transversalt ere gjen- 
nemskaarne. Endvidere træffes kalksten i mægtige og ud- 
bredte masser langs efter det lave Ballangsejde. 
Kalkstenen danner altid lejeformige partier mellem glim- 
merskiferens lagrækker. 
Glimmerskiferafdelingerne inden Salten viser overalt det 
samme grundpræg, der karakteriserer afdelingen under dens 
optræden inden Tromsø amt. Trods det at glimmerskifer- 
afdelingerne hidtil har vist sig ganske tossilfri, vil man dog 
