448 Karl Pettersen. 
østlig indskyden under en forholdsvis svagere faldvinkel, 
der staar i stærk modsætning til den stejle lagstilling langs 
kjølgranitens vestgrændse. Saaledes er forholdet navnlig 
klart at aflæse op over højfjeldspartierne langs den østlige 
side af Ankil-vandene, hvor graniten, der skyder frem efter 
Lappefjeldets, Sisoktindens og Pilekoptindens stejle og nøgne 
styrtninger mod vest, efter de højest liggende toppartier over- 
lejes af glimmerskifer. Allerede nede fra Ankilvandenes 
flade sees den op imod 600 m. højt liggende grændse mellem 
graniten og skiferen at stikke frem som en horisontalløbende 
skarpt aftegnet linje. 
Denne højfjeldsskifer fortsætter fra Pilekoptind over høj- 
fjeldet østover mod Norddalen og Vattenbygden og tilhører 
efter de her gjorte aflæsninger den kalkstensførende glimmer- 
skifergruppe. 
I strøgene om Ankilvandene er højfjeldets skifer saaledes 
løftet op mod 600 m. over den kalkstensførende glimmer- 
skiferafdelings stejlt stillede lagrækker langs den vestlige 
side af vandet. 
Inden glimmerskiferafdelingen, der som et bredt bælte 
breder sig i syd-nordlig retning fra midtpartiet af Hellemo- 
fjord nordover mod Grundfjord ligger glimmerskiferen som 
et mægtigt leje mellem en rand af laget kystgranit langs den 
vestlige side og kjølgraniten langs den østlige side. Glim- 
-merskiferen viser her en lagstilling, der falder sammen med 
lagdelingen inden kystgranitens lagzone, nemlig omkring 
nord-sydlig strøgretning med stejlt østligt fald. Glimmer- 
skiferen ligger saaledes ber i overlejningsforhold til kyst- 
graniten, men skyder sig paa den anden side ind under kjøl- 
graniten. Grændselinjen opover Tømmerviktindens højpartier 
mellem graniten og den overliggende skifer er her ligesaa 
skarpt markeret som tilfældet fandtes efter højfjeldspartierne 
langs efter Ankilvandenes østlige side. Ved rigsgrændsen . 
indenfor Grundfjorden optræder igjen en afdeling af glimmer- 
