456 Karl Pettersen. 
bestemthed. Naar saadanne partier fraregnes optreder gneis- 
graniten ellers i regelen med tildels stærkt udpræget lag- 
deling og under saa hyppig veksel med rene gneisartede 
skiktede strata, at her synes at skulle foreligge temmelig 
bestemte vidnesbyrd for at man har for sig en ad sedi- 
mentær vej dannet bygningsgruppe — idet man forøvrigt 
herunder skal lade uafgjort spørgsmaalet om det granitiske 
materiales oprindelse. Men idet saaledes kystgraniten for en 
væsentlig del antages at maatte være at tilkjende en sedi- 
mentær dannelse, maa en lignende oprindelse være at gjøre 
gjeldende for kjølgraniten, der efter hvad ovenfor er. frem- 
holdt maa blive at indordne som et led under kystgraniten. 
Under kystgraniten ligger endvidere Tjeldelandets vest- 
rand, fremdeles den søndeufor Hammerølandet ved Sagfjordens 
udmunding opskydende Løvø. Efter den nordligste ende af 
Engelø stikker frem -et lidet gneisgranitisk parti. Et større 
granitisk parti træder frem efter Nordfoldlandets vestlige 
side, hvor det bygger det høje Skotstindsdrag og her end- 
videre træder frem efter den straks vestenfor liggende skjær- 
gaardsrække, der med sine smaaøer og holmer for en væsentlig 
del er bygget af gneis med gneis-granit. Endvidere bygges 
den høje udenfor Bodølandet liggende ø Landegode af gneis- 
granit. Ogsaa de smaa holmer, der skyde sig frem straks 
udenfor Bodø by, ere delvis byggede af kyst-graniten. 
Lagstillingen inden de her optrædeude gneis-granitiske 
afdelinger staar ligesom tilfældet er med glimmerskiferen 
i regelen i et bestemt forhold til kystlinjen mod Vestfjorden, 
idet lagenes strøgretning oftest falder sammen med denne 
linje. Anderledes stiller forholdet sig i saa henseende dog 
langs efter begge langsider af den i nord-sydlig retning ind- 
skydende Store Tysfjord. Her viser lagstillingen en nord- 
sydlig stregretning — altsaa parallel fjordens længdeløb. 
Faldvinkelen er her altid stejlt østlig. 
