460 Karl Pettersen. 
gletscherens) sydlige randkant, tydede hen paa at saadanne 
bergarter maatte vere at paavise inden Sulitelmagruppens 
omraade. At saa i virkeligheden ogsaa er tilfeldet fremgaar 
af Svenonius’ meddelelser i førnævnte skrift »Bidrag til Norr- 
bottens geelogi«. I henhold hertil bryder gabbro frem i en 
kolle ved grændserss no. 240, ligesom ogsaa i forskjellige af 
fjeldtoppene efter Sulitelma-gruppens nordlige halvdel. Gab- | 
broen betegnes her som en smuk i regelen temmelig stor- 
kornig bergart. Ogsaa efter de tilstødende grændsestrøg 
paa svensk side optræder i henhold til Svenonius dioritiske 
og gabbroartede partier, der gjennemsætter de mægtige lag- 
rækker af her optrædende afdelinger under Balsfjordgruppen 
og Tromsø glimmerskifer-gruppe. 
Efter de indre strøg af Ofoten, nog*t østenfor Ballangs- 
ejdet, skal et større gabbrofelt træde frem. Der har dog 
ikke været anledning til at udstrække undersøgelserne hertil. 
III. Bergdannelsen. 
De nord-norske kyststrøgs vidtstrakte gneisgranitiske 
felt deler sig ved Vestfjordens indre parti i tvende ud fra 
hinanden gaaende forgreninger. Af disse skyder den ene 
frem i sydvestlig retning efter Lofotens ørække, den anden 
derimod i mere sydlig eller sydsydostlig retning efter Saltens 
indlandsstrøg. Her bygger den saakaldte »Kjelgranit« som 
en afændringsform under kystgraniten et større sammenhæn- 
gende felt, medens samtidig forskjellige mindre gneis-grani- 
tiske afdelinger skyder sig frem vestenfor kjelgraniten og 
tildels langs efter kystranden mod Vestfjorden. 
Gneisgraniten med sine forskjellige underled og de dertil 
knyttede afdelinger af skiktet sedimentær gneis danner disse 
landstrøgs ældste fremtrædende bygningsled, og maa oprin- 
