Vestfjorden og Salten. 469 
i regelen gaa ned til noget over 200 favne. Navnlig er dette 
tilfeldet efter skjærgaardsrækken udenfor Nordfoldens ud- 
munding og i stragene om Landegodes nordende Her fore- 
findes en hel række af saadanne smaa men forholdsvis dybe 
kjedler. 
Disse her omhandlede kjedelformige bekkener danne 
paa en vis maade sidestykker til de bekkenformige indsænk- 
ninger, der saa ofte vil vere at paavise efter de indre fjord- 
partier langs det vestlige og nordlige Norge. Som bekjendt 
vil de største fjorddybder ofte være at søge netop efter de 
indre fjordpartier. Fjordbunden vil her ofte kunne skyde 
sig ned i lignende kjedelformige bækkener, som de oven- 
omhandlede udenfor skjærgaardsrækkerne langs Vestfjorden. 
For de nysnævnte fjordbækkener har der været fremsat 
den forklaring, at de ere dannede ad glacial vej paa samme 
maade som fjeld-sjøerne — altsaa dels ved udgravning gjen- 
nem indlandsis, der skurede hen over undergrunden, dels 
gjennem opstuvning af det erosionsmateriale, som den ud- 
glidende isstrøm har drevet foran sig. Ilighed hermed kunde 
da ogsaa de bækkenformige fordybninger efter Vestfjordens 
indre parti være dannede, Som støtte herfor kunde frem- 
holdes at de ligge i forlængelse af Ofotens fjordløb, og at 
under glacialtiden en mægtig strøm af indlandsis kan have 
skudt sig udefter denne brede fjord og herfra videre frem 
efter de indre partier af Vestfjorden. Imidlertid vil — selv 
under en forudsætning om at de førnævnte fjordkjedler efter 
de indre fjordpartier kunde være dannede ad glacial vej — 
en saadan forklaring neppe lade sig gjøre gjeldende for 
kjedeldannelsen efter Vestfjorden. Skulde saadanne være 
dannede ved en efter Ofoten udglidende isstrøm, saa maatte 
de være at søge efter de indre partier af denne fjord, og 
ikke — som tilfældet er for de her omhandlede kjedlers 
vedkommende — langt udenfor fjordens egentlige udmunding. 
Her vilde de lokale forholde have ydet gunstige betingelser 
