474 Karl Pettersen. 
en retning, der sterkt og regelmessigt afviger fra samme. 
At disse indskjeringer saaledes ikke kunne vere af glacial 
oprindelse, maa der saaledes allerede paa forhaand vere 
stærk grund til at forudsætte. | 
Naar indskjæringsforholdet efter Lofotøerne ligeovenfor 
Vestfjordens dybdelinjer i det hele dog træder adskillig sva- 
gere frem end tilfældet er efter Salten, saa kan grunden hertil 
være at søge i den omstændighed at sænkningskraften aaben- 
bart har virket med forholdsvis svagere intensitet langs efter 
Lofoten. Hertil kommer endvidere at Lofotøernes fjeldpartier 
ikke alene langs efter den indre side af Vestfjorden, men 
ogsaa udad mod det aabne hav utvivlsomt maa have lagt ind 
under indvirkningen af samtidigt optrædende men dog under 
noget afvigende retninger virkende sænkningskræfter. Dybde- 
forholdene efter strøgene vestenom Lofoten ere imidlertid endnu 
kuns lidet kjendte, og det lader sig saaledes for tiden ikke 
gjøre her at stille de orografiske bygningsforholde efter Lofot- 
øerne i et bestemtere tilknytningsforhold til disse. 
At Vestfjorden som et indsænkningsbækken ogsaa her 
har øvet sin indflydelse, synes i henhold til hvad nys er paa- 
vist i ethvert tilfælde dog ikke at skulle være til at mis- 
kjende. 
Imellem de brede fjorde, der transversalt skjær sig ind 
efter Salten, har flere delvis en ganske anselig dybde. Skjær- 
stadfjorden naar saaledes efter det indre parti en dybde af 
300 favne, medens den udad paa det nærmeste lukkes og 
her alene gjennem et par trange sundløb staar i forbindelse 
med den udenfor liggende Saltenfjord. Sørfolden naar udenfor 
Røsvik ligeledes en dybde af 300 favne, mens der efter de 
indre partier af Mørkesvikfjorden ikke er naaet bund med 
de fiskeliner, som befolkningen her anvender, — hvad der 
peger hen paa en dybde af mindst opimod 400 favne. Ud- 
efter aftager fjorden stærkt i dybde. Den gaar her over i 
Nordfolden, hvis dybde intetsteds gaar ned under 60 å 70 
