Vestfjorden og Salten. 475 
favne. De her nævnte fjorde skyde sig saaledes efter sine 
indre partier ned i dybe kjedelformige botner. At disse 
skulde vere af glacial oprindelse er der antagelig kuns liden 
rimelighed for. Aflesninger, der mere direkte kunde pege i 
denne retning, er her ikke gjorte. Heller ikke foreligger der 
saadanne fra andre jordstrøg, der her kunde blive at tage til 
indtægt som støtte for en saadan forudsætning. Selv efter 
Grønlands saakaldte »isfyldte fjorde«, er der — saavidt vides — 
intet iagttaget, der kunde tyde hen paa, at udskydende 
isstrømme var i arbejde med saadanne dannelser. Disse 
kjedelformige fjorddannelser antages derfor snarere at maatte 
være at opfatte som mindre lokalt udskilte indsænkninger, 
ganske i lighed med de ovenomhandlede kjedelformige bæk- 
kener langs efter Vestfjordens nordlige og østlige randkant. 
De tre nævnte kjedler efter Skjærstadfjorden, Sørfolden 
og Mørkesvikfjorden, der saaledes indbyrdes ere udskilte 
gjennem forholdsvis brede og høje fjeldpartier, ligger forøvrigt 
udspændte efter en ret linje, nogenlunde ligeløbende med 
kystlinjen eller Vestfjordens retningsløb. Der kunde saaledes 
maaske være nogen mulighed for at disse fjordkjedler ligge 
ind under de samme kræfter, der have fremkaldt indsænk- 
ningen efter Vestfjorden og de ovenomhandlede kjedelformige 
bækkener her. 
Men i saa tilfælde kunne disse fjordkjedlers udvidelse 
udad, hvorunder de gaa over i de forholdsvis grunde og 
trange transversale fjordløb delvis være et resultat af senere 
virkende kræfter. 
Efter det lange retningsløb, hvorefter det gjennem Vest- 
fjordens indsenkning fremkaldte tangentiale sidetryk fra 
fjordens østlige side har forplantet sig efter den faste fjeld- 
grund østover, maa dette have virket med noget forskjellig 
styrke paa de forskjellige steder — alt afhængigt af den 
altid noget vekslende modstandsevne, den faste fjeldgrund 
her kan have ydet. Heraf vilde der kunne fremgaa forskjel- 
