-480 Karl Pettersen, 
fra den paa Andgen optrædende jura-afdeling, som det synes, 
bestemte vidnesbyrd for at senkningskrefter med dertil knyt- 
tede opstuvninger af den faste fjeldgrund -- forsaavidt de 
maa have veret mere bestemmende for disse landstregs oro- 
grafiske bygningsforholde — paa den tid allerede maa have 
afsluttet sin væsentlige virksomhed. Tiden for senkningen 
maa altsaa blive at legge indenfor disse grændsebesteni- 
melser. Da disse landstreg endvidere mangle ethvert spor af 
sedimentære dannelser fra tiden mellem silurtiden ned over 
til jura-tiden, peger dette hen paa at fjeldpartierne efter det 
nordlige Norge allerede helt fra silurtiden i det væsentlige 
efter samme forhold som nu har lagt over havfladen. Fjeld- 
bygningen efter disse strøg maa derfor allerede fra silurtiden 
have traadt frem i det væsentlige — senere erosioner fra- 
regnede — under samme forholde som nu. Dette synes at 
skulle pege hen paa at de bergdannende kræfters virksomhed 
har været begrændset til en forholdsvis kort tidsperiode, der 
ligger umiddelbart efter glimmerskifer-gruppens afslutnings- 
periode. Vestfjordens dannelsestid er hermed bragt indenfor 
temmelig snævert afstukne grændser. 
Men hermed vil der antagelig ogsaa være givet ganske 
væsentlige bidrag til besvarelsen af spørgsmaalet om berg- 
dannelsen og de orografiske bygningsforholde i det hele og 
store efter det nordlige Norge. Det vil nemlig være klart 
at Vestfjorden ikke kan danne et for sig mere afsluttet sænk- 
ningsgebet. Den staar dertil i for nært tilknytningsforhold 
til sundløbene og fjordene ikke alene inden det her omhand- 
lede omraade men ogsaa udover samme, og dette navnlig 
for de nordenfor Vestfjorden liggende strøgs vedkommende. . 
Denne mægtige havarm træder aabenbart frem alene som et 
vistnok stærkt udpræget led inden den række af fjorde og 
sunde, som i saa rigt maal skjær sig ind efter det nordlige 
Norge. Ligesom Vestfjorden danner et sænkningsfelt, saa 
maa ogsaa en stor del af fjordene, sundene og havarmene i 
