484 Karl Pettersen. 
ning, og særlige mere lokalt virkende forholde kan her have 
øvet en bestemmende indvirkning ligeovenfor Tysfjordens 
dannelse. 
Om det sydvestlige hjørne af Nordfoldlandet fra de til 
skjærgaarden hørende smaaøer Grøtø og Maalø indtil Nord- 
foldlandets indbøjning mod den egentlige Nordfoldfjord svin- 
ger lagrækkernes lagstilling sig regelmæssigt efter en bue, 
der falder sammen med landpartiets kystlinje. Lagstillingen 
afviger saaledes efter dette forøvrigt suævert begrændsede 
strøg stærkt fra den, der ellers her er saa regelmæssig raa- 
dende. Muligens kan dette forhold være at henføre til en 
mere lokalt fremtrædende indsænkning langs efter Nordfold- 
landets sydvestlige hjørne. Saadanne afvigelser fra dette 
ellers saa regelmæssigt fremtrædende forhold ere imidlertid 
saa enkeltstaaende, at de ikke kunne være at tillegge nogen 
mere væsentlig betydning ligeovenfor bergdannelsen her i 
det hele og store. 
Vi skulle nu feste os lidt nærmere ved forholdene, saa- 
ledes som de træde frem efter profilet fig. 26: 
Undergrunden bygges her af granit og gneis-granit samt 
gneis. Længst inod vest skyder kystgraniten (a) frem efter 
Skotstindsdraget, noget østligere Stavneslandets gneis (b) 
frem efter den vestlige del af Stavneslandet og endelig længst 
mod øst kjelgraniten (ce). Gneisgraniten (b) optræder ud- 
præget skiktet, og er saaledes utvivlsom af sedimentær op- 
rindelse. Lagrekker af ren gneis veksler her imidlertid 
hyppig med granitisk sten, der dels træder frem som regel- 
mæssige lag mellem gneisskikterne, paa andre steder mere 
masseagtigt og tilsyneladende mere selvstændigt. Den grani- 
tiske bergart viser her, navnlig hvor den optræder lejeformig 
i veksel med gneisstraterne, i petrografisk henseende et præg, 
