10. 
Vesttjorden og Salten. 491 
gneis-granitiske urdergrund op i lange og brede parallel- 
løbende foldninger. 
De overdækkende masser af yngre skiferdannelser, saa- 
ledes navnlig af glimmerskifer-gruppens lagrækker, bøjedes 
efter den gneis-granitiske undergrund og foldedes i 
overensstemmelse med denne. Lagstillingen ordnede sig 
efter det tangentiale sidetryk og lagrækkerne tildeltes. 
en regelmæssig strøgretning, der faldt sammen med 
Vestfjordbækkenets længdeløb. 
Kjølgranitens mægtige opadstuede masse stillede sig ved 
sin træghed hindrende ivejen for en stærkere forplant- 
ning af det tangentiale sidetryk østefter. Idet sidetrykket 
fra vest saaledes her mødtes af modtrykket fra kjøl- 
graniten, udsattes skiferafdelingernes lagrækker netop 
her for det stærkeste tryk. Mod grændsen af kjølgraniten 
har skiferafdelingernes lagrækker ogsaa været under- 
kastede de stærkeste forrykkelser i lagstilling, idet denne 
her i regelen er stejl, tildels ledsaget af overkastning. 
Under de saaledes fremkaldte foldningsprocesser dan- 
nedes dybere med foldningernes længdeløb parallele ind- 
skjæringer i fjeldgrunden. Disse træde frem dels som 
ejder, dels som fjorde, og have saaledes et retningsløb, 
der falder sammen med Vestfjordbækkenets længdeakse. 
Samtidig med indsænkningen efter Vestfjordbækkenet 
foregik der ogsaa efter indlandstrøgene mere lokalt 
begrændsede indsænkninger paa forskjellige steder, navnlig 
langs efter kjølgranitens vestrand. Herunder dannedes 
dybe kjedelformige bækkener, der senere under lange 
tiders stadig fortsatte erosionsarbejde gik over i trans 
versale fjordløb, hvor de udenfor liggende kjedler frem- 
deles danne fjordløbets dybest stikkende partier. 
Vestfjordens indsænkning danner et enkelt led i en ud- 
bredt indsænkning, der er at følge langs efter det nord- 
lige Norges kyststrøg nordover til henimod Nordkap, og 
