Nye Bidrag til Kundskab om Middelhavets Invertebratfauna. 29 
bred spadedannet Form med den ydre svagt buede Rand be- 
væbnet med en tæt og regelmæssig Rad af korte Torner. 
1ste Par Kjævefødder (Fig. 5) har næstsidste Led i den 
ydre Kant besat med 6 usædvanlig lange divergerende Fjær- 
børster. De 3 basale Led gaa som hos de foregaaende Arter 
indad ud i laminære børstebesatte Fortsatser, men disse ere her 
mindre udviklede, navnlig de fra 2det og 3die Led udgaaende. 
Den membranøse Vifte er usædvanlig stor og af segldannet 
eller halvmaanedannet Form. 
Fødderne (Fig. 6, 10) ere af langstrakt og spinkel Form, 
navnlig de forreste Par, og forsynede med tydelig skjønt liden 
Endeklo. Tarsen er paa iste Par delt i 3 Led; paa alle 
øvrige Par er den derimod kun 2-leddet med iste Led meget 
langt (se Fig. 10). 
Det midterste Halevedhæng (Fig. 7) er ganske usædvanlig 
kort, kortere end hos nogen anden bekjendt Art af den egent- 
lige Slægt Mysis. Af Form er det triangulært, bredest ved 
Basis og hurtigt afsmalnende mod Enden, med Sidekanterne 
næsten lige og bevæbnede paa hver Side med omkring 10 korte 
Torner. Enden er, som hos de foregaaende Arter, indskaaret; 
men Indsnittet er, især hos yngre Individer, usædvanlig kort 
og ofte endog stumpvinklet; langs Kanterne staa omkring 14 
fine Torner foruden den paa Spidsen af de 2 Endelober 
fæstede Torn. 
De ydre Halevedhæng (Fig. 8) ere temmelig forlængede. 
Den indre Plade er mere end '/a længere end det midterste 
Halevedhæng og af den sædvanlige lancetdannede Form med 
stærkt opsvulmet Basis. Otolithen er cirkelrund og udmærket 
ved et distinkt kornet Udseende, hvorved den bliver ugjennem- 
sigtig; kun 1 enkelt Torn findes i den indre Kant under 
Randbørsterne nær Basis af Pladen. Den ydre Plade er 
nesten !/s længere end den indre og af lineær Form med 
afkuttet Spids. 
Hannen har de øvre Antenners Skaft (Fig. 9) som sæd- 
