30 G. 0. Sars. 
vanligt af kraftigere Bygning. Det kostformige Vedhæng er 
derimod forholdsvis lidet og smalt og af neppe mere end Skaftets 
halve Længde. 
De 2 Par omformede Bagkropslemmer afvige temmelig i 
sin Bygning fra samme hos de foregaaende Arter. 3die Par 
(Fig. 12) er ikke tvegrenet men danner en enkelt Plade, som 
kun er noget større end hos Hunnen med noget opsvulmet 
Basis. 4de Par er tvegrenet, men forholdsvis lidet udviklet og 
rækker neppe ud over sidste Bagkropssegment (se Fig. 11). 
Af de 2 Grene danner (se Fig. 13) den indre som sædvanligt 
en tynd berstebesat Plade, der fra Basis udsender en tynd 
skraat udadrettet, i Enden med divergerende Hørebørster besat 
Fortsats. Den betydeligt længere ydre Gren er eylindrisk og 
kun delt i 2 Led, hvoraf det iste er størst og i den ydre 
Kant ved Enden forsynet med en kort Børste; sidste Led er 
ganske kort, af conisk Form og ender med en lang børsteformig 
Svøbe, der ı begge Kanter er besat med fine Torner. 
Nærværende Art forekommer i største Mængde i den store 
og grunde Brakvandssø «Fl Bahira», som strækker sig mellem 
Tunis og Goletta, og er den eneste Mysisart som her findes. 
Arten har imidlertid, som det synes, en temmelig vid Ud- 
bredning i Middelhavet. Jeg har saaledes truffet den enkeltvis 
ved Siracusa, Messina og Spezia. Overalt forekommer den paa 
ganske grundt Vand mellem Alger og er derfor at betragte 
som en littoral Form. 
5. Mysis longicornis, Edwards. 
(Tab. 9 & 10). 
Milne Edwards; Histoire nat. der Crustacés. Tome II, pg. 459 
Tab. 26, Fig. 7—9. h 
Heller; Die Crustaceen der südlichen Europa, pg. 302. 
Corporis forma graeilis et angusta, postabdomine sublineari. Inte- 
gumenta ubiqve sgvamulis minutis hispida etiam in appendieibus.corporis. 
Seutum dorsale antice sat attenuatum, suleo cervicale distineto, margine 
