34 G. O. Sars. 
De ydre Halevedheng (Fig. 11) have den indre Plade- 
omtrent af samme Længde som det midterste Halevedhæng; 
den er af den sædvanlige lancetdannede Form, men er usæd- 
vanlig stærkt opsvulmet ved Basis for Høreapparatet; Otolithen 
er overordentlig stor, klar som Krystal og af oval eller elliptisk 
Form. Den indre Kant af den basale Opsvulmning er fint 
saugtakket, og længere bagtil staar en større bagudrettet Torn. 
Den ydre Plade er af en særdeles smal lineær Form, noget 
udadbøiet og med skjævt afskaaret Spids; den er omtrent 1/4 
længere end den indre Plade. 
Hannen (Tab. 9, Fig. 2) skiller sig 1 sin Kropsform kun 
lidet fra Hunnen og er omtrent af samme Størrelse som denne. 
De øvre Antenners Skaft (Tab. 10, Fig. 12) er betydelig kraf- . 
tigere bygget og det kostformige Appendix er kort og tykt med 
en tydelig Afsats i den nedre Kant. Af Bagkropslemmerne er 
det 3die Par (Fig. 13) fuldkommen af samme enkle Bygning 
som hos Hunnen. Derimod er 4de Par (Fig. 14) udviklet paa 
den for Slægten characteristiske Maade, skjønt det forholdsvis 
er mindre end hos nogen anden bekjendt Mysisart, idet det kun 
ubetydeligt overrager næstsidste Bagkropssegment (se Tab. 9, 
Fig. 2). Basaldelen er liden og svag samt ufuldstændigt af- 
grændset fra den indre pladeformige Gren; den ydre Gren er 
overordentlig tynd, cylindrisk og noget S-formigt beiet samt 
bestaaende af 2 Led, hvoraf det sidste er ganske kort, afkuttet 
i Enden og her forsynet med 2 korte børsteformige Svøber, der 
i Kanterne ere fint tandede. 
Denne lille fintbyggede Mysisart, som hidtll kun har været 
kjendt efter Milne Edwards ufuldstændige Beskrivelse og Af- 
bildning, forekommer i største Mengde i Golfen ved Neapel 
paa et Par Favnes Dyb langs den sandige Strand udenfor 
«Villa reale», hvor ogsaa M. Edwards fandt den. Paa andre 
Steder har jeg ikke truffet den. 
