Nye Bidrag til Kundskab om Middelhavets Invertebratfauna. 39 
tydelig Afstand fra Dyrets Midtlinie, noget der giver denne 
Myside et ganske eiendommeligt Physiognomi. 
De øvre Antenners Skaft (Tab. 12, Fig. 1) viser ligeledes 
en i denne Gruppe usædvanlig spinkel Bygning. De ere om- 
trent af Rygskjoldets halve Længde og af en særdeles tynd 
eylindrisk Form. Basalleddet er noget længere end de 2 øvrige 
Led tilsammen og viser ved Enden i den ydre Kant en svag Frem- 
staaenhed, hvortil er fæstet en usædvanlig grov ucilieret Børste, 
der er rettet lige udad; 2det Led er usædvanlig langstrakt, 
omtrent halvt saa langt som Basalleddet, noget indknebet ved 
Basis og i Enden skraat afskaaret; sidste Led endelig er lidt 
kortere end 2det, men tykkere og viser i den indre Kant mod 
Enden en Rad Fjærbørster.  Svøberne ere omtrent (se Tab. 11) 
af samme Længde indbyrdes, noget mere end dobbelt saa lange 
som Skaftet og skille sig forøvrigt paa samme Vis som hos de 
øvrige Mysider, idet den ydre Svebe er tykkere ved Basis og i 
nogen Afstand fra sit Insertionspunkt forsynet med de sædvan- 
lige baandformige Lugtepapiller. 
De nedre Antenners Blad (Fig.2) er lidet og smalt, neppe 
længere end de øvre Antenners Skaft, af smal lancetdannet 
Form og rundtom besat med lange Fjærbørster; den ydre Ende 
af Bladet er ved en særdeles tydeligt markeret Sutur afgrændset 
som et særskilt Endeled; det bærer 5 Fjærbørster, hvoraf de 3 
udgaa fra Spidsen og 1 fra hver Side. Svøbens Skaft er 
usædvanlig tyndt, noget kortere end de øvre Antenners Skaft 
og har 2det Led omtrent dobbelt saa langt som det sidste. 
Munddelene have (se Fig. 8) sin Plads i en temmelig 
betydelig Afstand fra Antennernes Insertion, omtrent ved Enden 
af den 1ste Trediedel af Forkroppens Længde. De ere her tæt 
sammentrængte, dannede et rundagtigt Fremspring paa Under- 
siden af Legemet. 
Overlæben (se Fig. 8) er hjelmformig og gaar fortil ud i 
en stump Fortsats. 
Kindbakkerne (Fig. 3) have et vel udviklet Corpus, der er 
