Nye Bidrag til Kundskab om Middelhavets Invertebratfauna. 53 
mod Enden, som ikke er afrundet, men næsten lige afskaaret 
med tilrundede Hjørner. I den forreste Halvpart ere Sidekan- 
terne bevæbnede med korte, temmelig spredt staaende Torner, 
hvoraf en enkelt indtager Spidsen af de laterale Udvidninger 
ved Basis; i den bageste Halvpart ere derimod Sidetornerne af 
et helt andet Slags (se Fig. 6); de ere her betydelig længere, 
lancetformige, noget ulige og staa saa tæt sammen, at de ved 
Roden berøre hinanden, dannende en klar Bremme om den 
yderste tungeformige Del af Vedhænget; af de fra Spidsen ud- 
gaaende Torner udmærke 2 sig ved en meget betydeligere Stør- 
relse end de øvrige; mellem dem staa 1 Midten 2 omtrent halvt 
saa lange Torner. KR 
De ydre Halevedhæng (Fig. 7) vise ligeledes characteristiske 
Eiendommeligheder. Den indre Plade er omtrent af samme 
Længde sem det midterste Halevedhæng og har den forreste 
Halvpart usædvanligt stærkt opsvulmet samt indesluttende en 
Otolith af ganske overordentlig Størrelse og elliptisk Form; den 
bagre Halvpart af Pladen er af den sædvanlige smalt lancet- 
dannede Form. Langs den indre Rand staar under Randber- 
sterne en tæt Rad af 14, bagtil 1 Længde successivt tiltagende 
Torner, der kun strækker sig til noget over Midten af Pladens 
Længde. Den ydre Plade er nesten */s længere end den indre, 
af særdeles tynd lineær Form og med skraat afskaaret Spids. 
Hannen (Tab. 17, Fig. 2), der omtrent er af Hunnens 
Størrelse, skiller sig fra samme paa lignende Maade som Han- 
nen af foregaaende Art. | 
De øvre Antenners Skaft (Tab. 18, Fig. 8) er af langt 
kraftigere Bygning end hos Hunnen og forsynet med et kort 
og tykt kostformigt Appendix, omtrent af sidste Leds Længde. 
Bagkropslemmerne (Fig. 9—10) ere forholdsvis noget mindre 
udviklede end hos Hannen af foregaaende Art, idet Grenene | 
ere kortere og kun bestaaende af 5 Led. Paa 4de Par har dog 
den indre Gren 1 Led mere; de fra de 3 yderste Led af samme 
udgaaende Torner ere her alle af samme Længde. 
