66 G. O. Sars. 
delvis dekker de bageste Hjørner af Rygskjoldets frie Sidedele. 
Næstsidste Segment er stærkt sammentrykt fra Siderne, med 
hvælvet Rygside, og dets bagre Rand gaar oventil ud i et 
stumpt tilrundet Fremspring, der skyder sig lidt udover Basis 
af sidste Segment, uden imidlertid her at danne nogen virkelig 
Spina, saaledes som Tilfældet er hos den nordiske Art, G. spi- 
nifer Goes. Sidste Segment er meget smalt og ovenfra seet 
lidt udvidet 1 Enden. 
Rygskjoldet afsmalnes stærkt fortil, saa at dets forreste, 
foran Cervicalfuren liggende Del selv er smalere end Bagkrop- 
pen ved Basis. : Panderanden er næsten tvert afskaaret og dan- 
ner et kun svagt fremtrædende Fremspring mellem Roden af 
Øinene. Rygskjoldets frie Sidedele ere temmelig stærkt udviklede 
og dække fuldstændigt Siderne af Forkroppen. De vise midlertid 
oventil i Midten en dyb, næsten vinkelformig Udrandning, hvor- 
ved Dorsalfladen af de 2 sidste Forkropssegmenter træder frit 
frem. Ved nøiere Undersøgelse vise (se Fig. 3) Kanterne af 
denne Udrandning et heist eiendommeligt hos ingen anden My- 
side bekjendt Forhold. Den bagre Rand af Rygskjoldet er nem- 
lig ikke jevn, men viser sig nær Bunden af Udrandningen paa 
2 Steder uregelmæssigt indskaaren, hvorved der paa hver Side 
dannes en bred Lob, hvis forreste Hjørne forlænger sig til en 
lancetformig frit fortilrettet Flig (se ogsaa Fig. 4). I Rygskjol- 
dets Sidedele bemærkes paa det levende Dyr en særdeles livlig 
Blodeireulätion, og paa Spiritusexemplarer finder man her an- 
samlet en stor Mængde coaguleret Blod, som med temmelig 
Nøiagtighed antyde Blodbanerne. Fra de store langs Kanterne 
løbende Blodsinuser udgaa talrige divergerende Sidegrene, der 
anastomosere med hinanden og danne i Midten et temmelig 
regelmæssigt Netværk med store polygonale Masker. 
Øinene (Fig. 5) ere usædvanlig smaa og, uligt Forholdet hos 
de øvrige Mysider, af cylindrisk Form, ikke udvidede i Enden. 
Øiepigmentet intager en kun liden Del af Øiet og er af sort 
| ø 
