Nye Bidrag til Kundskab om Middelhavets Invertebratfauna. 95 
Sutur bevæbnet med omtrent 10 bagtil i Længde tiltagende 
stærke Torner. Disse Torner danne hos nærværende Art ikke 
nogen fortløbende Række, men ere paa 2—3 Steder afbrudte ved 
længere nøgne Mellemrum. 
Hannen (Tab. 31, Fig. 1) er r ialmindelighed noget større 
end Hunnen, med forkoldsvis stærkere udviklet Bagkrop. 
De øvre Antenners Skaft (Fig. 2) er kraftigere bygget end 
hos Hunnen og paa den nedre Side af sidste Led forsynet med 
en afrundet, til Siderne og bagtil af en frit fremspringende skarp 
Kant omgiven, men forøvrigt ikke tydeligt fra Skaftet adskilt 
- Lob, langs hvis frie Kant der til et smalt baandformigt Felt 
er fæstet en stor Mængde fine haarformige Børster der danne 
en tæt kostformig Dusk. Den indre Svøbe er noget længere 
end hos Hunnen og ved Basis noget opsvulmet samt paa den 
nedre Side (se Fig. 3) besat med talrige smaa korte Torner 
(Fig. 4), der give den her et eiendommeligt, ligesom loddent 
Udseende. Den ydre Svøbe er overordentlig lang, af mere end 
hele Legemets Leengde. | 
Genitalvedhengene (Fig. 5, a) ere forholdsvis smaa, af 
eylindrisk Form og ved Spidsen forsynede med nogle tynde 
bøiede Børster. 
Bagkropslemmerne (Fig. 6—8) ere alle udviklede til kraf- 
tige Svømmeredskaber med særdeles stor og bred muskuløs 
Basaldel og omtrent ligelange 11—12leddede Grene. Som sæd- 
vanligt er den indre Gren paa Iste Par (Fig. 6) rudimentær; 
derimod viser 4de Par ingensomhelst Afvigelse fra de nær- 
mest foregaaende Par. De til disse Lemmer hørende, af tid- 
ligere Forskere som Gjeller tydede Vedhæng, synes ved første 
Øiekast at udspringe selvstændigt fra Enden af Basaldelen midt 
imellem de 2 Grenes Insertion. En nøiere Undersøgelse viser 
dog med Bestemthed, at dette Vedhæng tilhører den indre Gren, 
og man vil, især om man undersøger yngere Hanner, med Let- 
hed i det gjenkjende den ogsaa hos andre Mysidehanner fra 
Basis af samme Gren udgaaende pladeformige med Hørebørster 
