Om Slægten Solenopus. 125 
Muskler og Nerver. Karrene ere temmelig rigelige, dels tomme, 
dels fyldte med løstliggende aflange Celler; paa flere Steder 
løbe de ud i spidse, fladt endende Kanaler, som ere helt udfyldte 
af et kornet Protoplasma. Musklerne lebe dels i Bundter, dels 
som enkelte Fibre i alle Retninger, kun nærmest den indre 
Flade ere de nogenledes regelmæssig ordnede i et Længde- og 
ringformigt Lag. 
Fordøielsesorganerne. 
Mundmassen er tyk, muskuløs og har fortil en rund Aabning, 
uden Tænder, hvorfra udgaa to lange Vulster, der rage ned i 
Svælget, som er temmelig vidt paa Midten; hvor det gaar over 
1 Maven, er det smalt og omgivet af en Sphincter. Maven ud- 
fylder saagodtsom den hele Kropshulhed; dens Vægge ere fast 
tilloddede Kappen undtagen opad langs Ryggen, hvor Genera- 
tionskjertelen har sit Leie mellem Kappen og Maven. Dennes 
indre Flade er stærkt foldet. Folderne ere bredest midt imel- 
lem Ryg- og Bugflade, hvor de danne bladformige Fremragninger. 
I disses Vægge findes mange runde store Celler, hvis Indhold 
bestaar af mørke, fine Korn (Leverceller?). Mod Kroppens 
Bagdel indsnevres Maven betydelig, idet den gaar over i en 
kort Tarm, der udmunder i Gjællehulbeden. Hele Fordøielses- 
kanalens indre Flade er forsynet med cilierende Epithel. 
Circulationsapparatet. 
I Bagenden af Kroppen findes mellem Kappen og Tarmen 
(Rectum) et Hulrum, hvori Hjertet ligger. Paa dettes bagre 
Rand udmunder den fælles Stamme for 2 Kar, der komme fra 
de bagenfor liggende Gjæller, og fra den forreste Ende udgaar 
et enkelt Kar, som gaar ind i Kappen over den bagre Ende 
af Generationskjertelen og begynder strax at forgrene sig. Langs 
Bugens Midtlinie lige over Kappens Fure løber et Kar, som 
ikke har kunnet forfølges. 
