300 Herman Friele. 
at man fuldstændig maatte ignorere denne Karakter, om den 
tidligere befulgte Gruppering skulde benyttes. Med det ind- 
skrænkede Materiale, som gives i de norske Rhipidoglossa vil 
man dog neppe kunne overse alle de Variationer, som Slæg- 
terne byder, og jeg har derfor indskrænket mig til mere 1 større 
Træk at fremstille Grupperingen efter Tandformerne end at 
gaa ind paa en finere Inddeling. 
Før jeg gaar over til Radulas Bygning, skal jeg med nogle 
Ord omtale Mundpartiet i sin Almindelighed. 
Læben og Mundhulheden eller rettere «Krængemunden», 
som den af Bergh kaldes, er i Regelen, maaske hos alle, besat 
med tætte smaa Vorter. Disse er bemærket hos Fissurellide, 
Ziziphinus, ja hos alle de Trochidæ, som jeg har havt Anledning 
at undersøge i friske eller Spiritusexemplarer. Selve Læben er tæt- 
test besat, men ogsaa ned igjennem Mundhulheden lige til Radula, 
er Huden knortet. Tab. 1 Fig. 3c viser et Stykke Læbe af 
Emarginula fissura; Fig. 3d er Vorterne stærkt forstørret. 
Brusken («Der Knörpel» Troschel, «Det sadeldannede Le- 
geme» Bergh), der ligger paa begge Sider af Radulas fremste 
Del, er hos alle af mig undersøgte Arter stærkt udviklet, og 
særlig viser den sig fremtrædende hos Fissurellide og Trochus 
cinerarius og tumidus. Hos Fissurellide er Brusken et trindt, 
temmelig blødt Legeme af en kort Hornform; Massen er grov- 
fibret og omgivet af en gjennemsigtig, stærk Hud. Tab. 1 Fig. 
3a viser Bruskens Form og Stilling til Radula; Fig. 3b er et 
Tversnit. Hos Trochus cinerarius er Formen omtrent den 
samme som hos foregaaende, men ved Basis er et eiendomme- 
ligt skoformigt Appendix føiet til Hovedlegemet. Massen be- 
staar af smaa kantede Celler. Tab. 2 Fig. 3, Bruskens Form 
og Fig. 3a et Tversnit, der viser Massens Structur. 
Kjæver forekomme hos alle Arter. Denne anatomiske Ka- 
rakter frembyder interessante Afvækslinger, og den fortjener 
visselig at ofres mere Opmærksomhed end jeg har kunnet give 
den, væsentlig paa Grund af utilstrekkelig Materiale til at 
