Sen 
320 Karl Pettersen. 
samme som under den egentlige glacialtid. De spor, denne har 
efterladt sig, ville først da sees 1 sit rette lys, naar de sammen- 
stilles med de forholde, studiet af nutidens bræer giver anled- 
ning til at aflæse. 
Foruden en uendelighed af større og mindre sne- og ismasser, 
der paa dertil heldigt liggende steder danne lokale gletsehere, 
der atter kunne skyde smalere isbaand ned efter klipperevner 
og højfjeldspalter, er der navnlig over fire forskjellige højfjelds- 
strøg — i strækningen fra Salten til Nordkap — at paavise større 
sammenhængende gletschere. Disse ere 1) Sulitelma-gletscheren, 
2) Gletscherne, der næres af de anseelige snedækninger over 
højfjeldet om det indre af Tysfjord og Salten, 3) Gletscheren 
over Bergshalvøen (udenfor Altejdet) og 4) Seilands-gletscheren. 
I) Sulitelma-gletscheren. 
Kjøldraget 1 strøget fra Vattenbygden i Skjerstad nordover 
mod Store-Gautilus afslutning mod Gukkis-javre — eller mellem 
de paa svensk side liggende højfjelds-søer Pieski- og Vastin-javre 
— danner gjennem en strækning af mellem 2 å 3 mil langs 
rigsgrændsen et paa det nærmeste sammenhængende højfjelds- 
plateau med en midlere højde af omkring 3000’ (940 m) over 
havfladen. Fra dette i regelen snedækte højfjeldsplateau rejser 
sig vestenfor rigsgrændsen — altsaa paa norsk side — enkelte 
højere fjeldpartier, fra hvis snetoppe mægtige gletschere skyde 
ned. Saaledes Tulpajekna nordenfor og Blaamandens gletscher 
med Lina-jekna søndenfor højfjeldsvandet Sitas-javre. De høje- 
ste fjeldparter skyde dog op over den sydligste del af den her- 
omhandlede afdeling af Kjøldraget, nemlig i den 5380’ (1688 m) 
høje Aalmajalos og navnlig i Sulitelmas hojfjelds gruppe — begge 
lige ved rigsgrændsen.!) Storartede gletschere skyde ned saavel 
1) Nærmere oplysninger om disse fjeldparters orografiske og andre natur- 
forholde vil kunne hentes i følgende afhandlinger: 
1) G. Wahlenberg: «Berättelse om mätninger ock observationer o. 
s. V.» Stockholm 1807. 
