298 Karl Pettersen. 
at skulle kunne miskjendes, at ejdedannelsen maa staa i et di- 
rekte forhold til lagrækkernes foldning. 
Lavangsejdet ligger nær ud mod sundløbene, Fuskejdet 
derimod lige under kjøldragets fod. 
Der er vistnok ikke grund til at opstille som en almindelig 
regel, at ejdedannelsen i det hele saaledes er knyttet til svingnings- 
linjerne for faldvinkelen. Der er tvertimod ejdefar at paavise, 
hvor dette ingenlunde er tilfældet. Et vil dog her være aaben- 
bart, nemlig at ejdedannelsen i flere tilfælde maa være udgaaet 
som et resultat af subterrestriske kræfter, og at dette forhold 
er at paavise ikke alene nærmere ud mod sundløbene, men helt 
indtil kjøldragets fod. Ligesom der paa den ene side er grund 
til at forudsætte at lignende forholde som de omhandlede ogsaa 
ville være at spore over andre ejdefar, naar opmærksomheden 
rettedes nærmere derpaa, saa kan der paa den anden side vel ogsaa 
være nogen rimelighed for, at ejdedannelsen selv der, hvor for- 
holdet i saa henseende træder anderledes frem, dog kan være 
at tilskrive de samme eller lignende kræfter. Det vil saaledes 
ogsaa her som det synes være unødigt at paakalde indvirkningen 
af andre kræfter, forinden der i saa henseende maatte foreligge 
mere ligefremme vidnesbyrd end de, der til dato ere aflæste. 
f) Fjord-dannelsen. 
I henhold til hvad tidligere er paavist danner fastlands- 
strækningen mellem kjøldraget og sundløbene en række ved 
fjorde, ejdefar eller dalløb helt ud fra hinanden sondrede fjeld- 
legemer. I tilfælde af, at landgrunden havde ligget omkring 300" 
lavere end nu, vilde disse have dannet en gruppe af ligesaa- 
mange selvstændige ger. Fastlandsstrækningen er saaledes i 
orografisk henseende bygget i det væsentlige ganske ensartet 
med kyststrækningens øgrupper, og adskiller sig alene i den 
henseende fra samme, at af indskjæringerne, der langs de egent- 
lige kyststrøg optræder som sundløb, her nogle danner ejder eller 
