Om fjord- og daldannelsen inden det nordlige Norge. 315 
folden — og desforuden gjennem forskjellige andre nu som lave 
ejdefar optrædende indskjæringer i forbindelse med fjordløb, der 
skjær sig ind fra Vestfjorden. Sagfjorden er saaledes ind til 
sin inderste bund en gjenstaaende rest af et tidligere vidtfor- 
grenet sund-net. 
Nordfolden skyder frem gjennem et ytre omtrent 3 mil 
langt i nord-nordøstlig retning liggende løb, afsætter herfra en 
trangere forgrening, nemlig den saakaldte Mørkesvikfjord, der 
løber gjennem 2 miles længde 1 o.s.o. retning — altsaa omtrent 
lodret paa den ytre del. Over det anseelige Hopvand —, der 
kuns ligger nogle faa fod over havfladen, og gjennem en kort 
strøm har afløb til fjorden omtrent der hvor Nordfolden gaar 
over i Mørkesvikfjorden, — samt over Makejdet, der stiger op 
fra den indre bund af Hopvandet, har Nordfolden i den kvar- 
tære tid staaet i sammenhængende forbindelse med Sagfjord. 
Fra bunden af Mørkesvikfjord fører Horndalsejdet med en kul- 
mination af 430' over til Lerfjord, en sideforgrening til Sørfol- 
den. De højest tiggende dele af Horndalsejdet har vistnok saa- 
ledes ved afslutningen af den glaciale tid ligget over havfladen, 
men dog alene som en lav og smal ryg, der dog gjennem tid- 
ligere afsnit af glacialtiden utvivlsomt har været overskyllet. 
Nordfolden med Mørkesvikfjord er saaledes nærmest at opfatte 
som afstængte dele af tidligere sundløb. 
De inderste dele af Mørkesvikfjorden er indskaaret i granit 
eller gneis-granit, længere ud afløses graniten af lagrækker af 
glimmerlkifer med nord-sydlig strøgretning og vestligt fald. 
Fjorden har saaledes her gjennemskaaret glimmerskiferens lag- 
rækker efter en paa lagstillingen lodret retning, — altsaa i 
overensstemmelse med det tidligere paaviste forhold ved Hellemo- 
fjorden. De af glimmerskifer byggede fjeldpartier stige imidler- 
tid op til en større højde end graniten indenfor. Skulde Mør- 
kesvikfjorden være dannet ved glacial erosion, kunde dette først 
være skeet efter at glimmerskiferafdelingen her var bleven gjen- 
nembrudt til en saadan dybde, at indlandsisen kunde naa til at 
