320 Karl Pettersen. 
som saaledes nærmest maa antages som dannelser analoge med 
sidemoræner. Fra Balsnes ved Balsfjordens udmunding fører 
saaledes en undervandsryg (x) fig. 7 udimod Tromsøens sydlige 
spidse med en gjennemsnitlig dybde under havfladen af 30 favne, 
medens dybden efter det egentlige fjordløbs forlængelse naar op 
til 50 favne. Ifald denne ryg, — hvad der kan være nogen 
grund til at forudsætte — er bygget af løst materiale, maa den være 
dannet ved, at ismasser have glidt ud gjennem fjorden og udfyldt 
den til bunden, og derunder afsat banken som en sidemoræne. 
Naar is saaledes glider forover, maa den som enhver anden strøm 
søge det mest regelrette løb, som forholdene tillade. I saa 
henseende kan glacialtidens isstrømme have bidraget til at holde 
de sund, der have dannet de naturligste udløbsrender, aabne og 
derunder i mer eller mindre grad modvirket fjeldgrundens hæv- 
ning eller gjenfyldning af sundløb ved løst materiale. 
Til de mere transversalt liggende sundløb, der senere ere 
gaaede over til ejdefar, har de fra kjeldraget udglidende is- 
strømme ikke kunnet naa, men kunne derimod under sin frem- 
gliden langs disse have bidraget til deres fuldstændigere udfyld- 
ning ved at opkaste langs dens slam, grus og rullestene. 
g) Daldannelsen. 
Af den række af kortere og længere dalfører, der munde 
_ nd i bunden af de oven nævnte fjorde, skulle de vigtigste her 
lidt nærmere omhandles: 
Reisendal munder efter et leb af 9 å 10 mil ud 1 Reisen- 
fjord (Nord-Reisen). Dalen har gjennem hele denne strækning 
et temmelig lige leb og er i regelen trang med stejle sidevægge. 
Først i den nederste del gaar den over 1 vide sandmoer.” Fjor- 
den har øjensynlig i en nærliggende tid skudt ind over disse, 
ligesom den ogsaa ved begyndelsen af den postglaciale tid maa 
have trængt milevidt ind over dalen. Ved Reisen-fos — 6 å 7 
mil ind fra fjordmundingen — bryder en ren typisk granit frem 
i dalbunden og over de lavere afsatser langs dalsiderne, men 
