322 Karl Pettersen. 
som det nys omhandlede ved Reisen-fos. Bjerggrunden dannes 
her af glimmerskifer, og dennes lag falder langs den østlige 
side regelmæssigt mod øst, langs den vestlige side derimod mod 
vest — altsaa paa begge sider fra dalen"). (Rits fig. 11). 
Naar et saadant forhold alene var paavist paa et enkelt 
sted, vilde det maaske ikke i og for sig kunne tjene som noget 
mere afgjørende vidnesbyrd mod en daldannelse ved erosion. 
Jo oftere imidlertid forholdet gjentager sig, desto sikrere bliver 
det, at daldannelsen her ikke kan være udgaaet af saadanne 
rene tilfældigheder, som de, der have betinget isstrømmenes 
retningsløb. Forholdene her stemme forøvrigt i det væsentlige 
ganske overens med de føromhandlede forholde i lagstillingen 
langs sundene paa begge sider af Tromsøen, ligesom ogsaa over 
enkelte ejdefar, og heraf fremgaar som det synes med megen 
bestemthed at lignende kræfter som de, der have virket til sund- 
og ejdedannelsen, ogsaa have virket daldannende inden kjøldraget. 
Skibottendal er et 3 å 4 mile langt dalføre, der munder 
ud i Storfjord ı Lyngen og løber i retning fra s.o. til n.v. 
Elven har sit udløb fra Kolta javre paa højfjeldsmarkerne ved 
rigsgrændsen og maa forat naa ned til søen først bryde sig vej 
gjennem kjøldragets mægtige murvold, der her rejser sig op 
mellem højfjeldsmarkerne langs rigsgrændsen og Storfjord. En 
forudsætning om, at Skibottens dalføre kan være dannet ved 
glacial erosion er saaledes lidet rimelig. | 
Storfjorddal fører fra bunden af Storfjord i Lyngen 1 syd- 
østlig retning ind mod rigsgrændsen, og ender efter et løb af 
mellem 2 å 3 mile som et lukket dalføre i en stejlt opstigende 
endevæg. Den er helt indskaaret 1 kjøldragets af glimmerskifer 
byggede murvold og mægtige fjeldmasser stige op langs dens hele 
lob fra munding til inderste bund. Storfjordelven har saaledes 
ikke som Reisen- og Skibottenelv sit udspring fra højfjeldsmar- 
kerne bag kjøldraget og gjennembryder heller ikke en højere 
1) Se Geolog. undersøgelser inden Tromsø amt II, pag. 24. 
