336 - Karl Pettersen. 
elven. Isstrømmene fra Gievndna maa i saa tilfælde have delt: 
sig i to forgreninger, hvoraf den ene har ført østover mod Lein- 
vandets afslutning her mod rigsgrændsen, den anden derimod 
vestover til Altvandet. Her har denne strøm mødt og forenet 
sig med en mægtig isstrøm, der fra nord af har skudt sig ned 
til Alt-vandet gjennem de lave højfjeldsmarker, der herfra ba- 
genom Kistefjeldet breder sig hen mod Dividal. De hyppige 
granitiske rullestene, som findes udstrøet langs Alt-vandet og 
Bardodalen nedover peger ogsaa henpaa, at forholdet har været 
dette. Det granitiske felt om øvre enden af Altvandet samt 
Leinvandet maa nemlig være det oprindelige hjemsted for disse 
rullestensblokke. 
Lige i nærheden af Rokumboris østlige afhæng fører det 
saakaldte Gedeskar over en lav og smal aasryg fra Alt-vand 
over til Gievndna. Over ryggens afheld mod Alt-vandet rejser 
sig en indtil 150' (47 m) bred af løst materiale bygget vold 
(x fig. 12), der i flere terrasseformige afsatser spænder sig op 
over til skarets højdepunkt. I sin nederste afslutning falder 
den ned i stejle skraaninger af omkring 100' (31 m) hejde. 
Dette er en af de mægtigste sidemoræner, der er paavist over 
højfjeldsstrøgene her. 
At mægtige ismasser og stærke eroderende kræfter her i 
sin tid have øvet sit værk er aabenbart, men dog er der liden 
eller rettere ingen sandsynlighed for, at Alt-vandets og Lein- 
vandets vide og dybe transversale indskjæring for nogen væsent- 
lig del kan skylde sin oprindelse til den glaciale erosion. For 
dat første ligger bunden i denne 5 mil lange indskjæring, som 
forøvrigt dertil ogsaa skyder sig frem langt vestenom Alt-vandets 
vestlige ende ind mellem de megtige fjeldmasser her, paa det 
nærmeste i et horisontalt plan. Naar man nemlig ikke tager 
hensyn til dybdeforholdene inden Alt-vandet og Lein-vandet,*) 
1) Efter opgivende af folk, der driver fiske paa disse fjeldvande, skal 
Alt-vandets dybde kunne naa op til 15 favne, medens Leinvandet over 
det hele er forholdsvis grundt. 
