410 Amund Helland. 
Vestligst ligger Ticinos System, hvor Lago Maggiore er den 
største Indsø, og til hvilken desuden følgende Indsøer hører: 
Lago d'Orta, L. di Monate, L. di Comabbio, L. di Varese og 
tildels Z. di Lugano. Længer mod Øst ligger Addas System 
med L. di Como, der er den største Indsø, og som deler sig 1 
to Arme, Armen ved Lecco og Armen ved Como; til dette 
System slutter sig følgende mindre Indsøer L. di Alserio, L. 
di Pusiano, L. di Annone og tildels L. di Lugano. Videre 
kommer Oglios System med Indsøen L. d'Iseo og den lille 
Indsø L. di Spinone. Østligst ligger Mincios System med den 
store Gardasa og til hvilken Indsøen L. d'Idro kan henføres. 
De Veie, som Isbræerne henhørende til disse forskjellige 
Systemer har taget, er tildels nøiagtigt fulgte ved Hjælp af 
Landets Konfiguration, Vandreblokkene, Friktionsstriberne og 
Morænerne. Ved Hjælp af Indsøernes Dybde og ved den Heide, 
Vandreblokkene naar over Indsøerne, kan man danne sig et 
' Begreb om, hvor mægtige de Isbræer har været, som har fyldt 
Indsøerne. Undersegelsen af den specifike Vægt af Is fra 
Isfjelde fra Grønland gav, at Bræisen, naar den flyder, har 
6/ı Del af sit Volum under Vandet. Finder vi derfor, at de 
erratiske Blokke naar op til en Heide af 50 Meter over en 
en Indsø af 300 Meters Dyb, saa kan vi slutte, at Indsøen har 
været fyldt af Breeen.*) 
Paa Studers og Escher von der Linths geologiske Karter 
findes følgende Dybder og Heider over Havet for Indsserne angivne: 
Høide over Havet. Dybde. 
Lago Maggiore 197 Meter. 854 Meter. 
Lago di Lugano 272 — 219 — 
Lago di Como 213 = 604 — 
Lago d’Iseo 192 — 340 — 
Lago di Garda UM — 800— 812?) — 
1) Man sammenligne. Om Megtigheden af Bræerne i Norge under Is- 
tiden. Geol. Før. Forh. Bind U. 
2) Efter private Meddelelser af Professor Stoppani har Gardasøen denne 
