464 Jakob Worm Müller. 
I. a) Forsøg med vandig Opløsmng af eddikesurt Kobber- 
oxyd (sedvanlig Temperatur, Maximum 16° .) 
Af den normale Urin fra to forskjellige Personer 
afmaaltes 3 Prøver, hver paa 5 Kem. og desuden til 
Kontrol ligeledes 3 Prøver af Sukkeropløsninger (1/a%, 4/8 %, 
1/16 %, 1/32 %, 64%), hver paa 5 Kem. Til hver af disse 
21 Prøver sattes 1 Kem. af en 6,7 %%ig Opløsning af eddike- 
surt Kobberoxyd, der i Urinprøverne frembragte et lysegrønt 
Bundfald.  Reagensglassene tilproppedes og henstode Natten 
over ved sædvanlig Temperatur. Ved Eftersyn den følgende 
Morgen (efter 16 Timers Forløb) viste det sig, at det i Urin- 
prøverne dannede grønlige Bundfald oventil havde en mere 
eller mindre skarpt udpræget rød til brunrød Rand, Sukkerop- 
løsningerne derimod vare uforandrede. - 
Denne brunrøde Rand kan ikke hidrøre fra bundfældt 
Farvestof i Urinen. Som bekjendt faar man ofte efter Tilsæt- 
ning af forskjellige Metalsalte, f. Ex. PbA,, til Urinen et 
Bundfald, der opad er omgivet af en rødlig Rand. Men denne 
Farve er rosa og kan ikke forvexles med hin brunrøde. Om 
den brunrøde Farve hidrører fra frit Kobberoxydul eller fra 
en Kobberoxydulforbindelse, maa jeg lade uafgjort, men Reduk- 
tionen var umiskjendelig og blev for flere af disse og de føl- 
gende Prøvers Vedkommende derved paatagelig, at der tillige 
hist og her i Bundfaldet var udskilt gule Partikler, der neppe 
kunde være andet end Kobberoxydulhydrat. 
Da Reduktionen viste sig 1 Periferien af det grønlige 
Bundfald, (der rimeligvis vesentlig bestaar af fosforsurt 
Kobberoxyd), og syntes at være bunden til dette, laa den For- 
modning nær, at ogsaa efter Tilsætning af vandige Oplosuinger 
af andre Kobbersalte en lignende Reduktion vilde indtræde. 
Af den Grund og fordi Kobbervitriol saa ofte anvendes ved 
Sukkeranalyser 1 Urinen, var det, at jeg anstillede lignende 
Forsøg med en vandig Oplesning af svovlsurt Kobberoxyd. 
