Om Moræner. 473 
berører Klippeholmens Nordside, og strax nedenfor slutter sig 
til Hovedstrømmen, udentvivl med noget mindre Hastighed end 
denne. Paa Suturen mellem disse Isstrømme, der ikke haste 
lige meget, hovedsagelig dog paa Kanten at Hovedstrømmen, 
laa Morænen. For at komme efter, om den blot udbredte sig paa 
Overfladen af Isen eller, om den ogsaa — hvad Medianmoræner 
under visse Omstændigheder muligens gjøre — strakte sig ned 
ı Isen, lod jeg i denne, hvor den var fri for Sprækker og 
bedækket af Morænen, hugge et Tværsnit paa 6 Fods Dyb: 
Isen indeholdt Sand, Grus, smaa Stene, men ikke paa saadan 
Maade, at man kunde sige, at Medianmorænen strakte sig ned 
1 samme, undtagen forsaavidt som dens Materiale for en stor 
Del var slugt af talrige Sprækker i den af Morænen bedækkede 
Strimmel af Hovedstrømmen, hvilke Sprækker tede sig ganske 
som almindelige Sidesprækker, idet de stode vertikalt og skjød 
sig fra Suturen paa Skraa op og ind i Hovedstrømmen, fremkaldte 
derved, at denne løb hurtigere end Bistrømmen. Det i disse 
Sprækker nedstyrtede Stenmateriale naar idetmindste for en Del 
Isbræens Bund og gaar ind i Bundmorænen, medens Resten 
deraf og hvad der af Morænen ligger paa Isbræens Overflade, 
som allerede bemærket, længere ned gaar over til Sidemoræne, 
— hvad der nok ikke saa sjelden er Tilfældet med Median- 
morænerne. 
I Forbindelse med Foranstaaende skal jeg iforbigaaende 
bemærke, at jeg paa Veien til ovennævnte Isbræer ikke sjelden 
stødte paa Detritusbanker, som viste idetmindste Spor af Lag- 
dannelse, og kan som Saadanne fremhæve: en Sandbanke, lidt 
ovenfor Gulsvig i Hallingdal, Lommeskarbakken paa venstre 
Side af Leirdalselven, lidt høiere op end Gaarden Lysne, som 
ligger paa Elvens høire Side, flere Sandbanker opefter paa begge 
Sider af Jostedalselven, en Sandbanke, omtrent 800 Fod over 
Havet i Nærheden af Gaarden Istad paa Veien mellem Vosse- 
vangen og Gravens Sogn i Hardanger, samt den mægtige Detritus- 
banke, som dæmmer for Oddavandet. 
