486 S. A. Sexe. 
For at forklare saadanne Lokalfænomener, fristes man lette- 
lig til at tage sin Tilflugt til universelle Forandringer 1 Jord- 
klodens Temperatur- og Fugtighedsforholde. 
Hvis det er sandt, at Jordkloden har befundet sig i en 
Afkjølingsproces, saa har man deri en god Grund til Aftagen 
baade i Fordunstningen og Regnfaldet paa Jorden. Thi jo 
mere det saakaldte faste Jordlegeme afkjøledes, desto lavere 
blev Temperaturen i Jordens Vandbeholdning, desto mindre til- 
bøielig til at fordunste blev denne, desto karrigere blev Atmo- 
sfæren forsynet med Vandgas, naar Temperaturen steg, og desto 
fattigere Nedslag, naar den faldt. Det følger af sig selv, at 
denne Afkjelingsproces ikke kan paaberaabes som Grund til 
en Aftagen i Fordunstning og Nedslag paa Jorden længer end 
til det Tidspunkt, da Insolationen satte en Stopper for Afkjø- 
lingen. Men Ingen kan vide, naar dette Tidspunkt indtraf, 
eller om det er indtruffet. 
Hvis Saltgehalten i Okeanet havde været 1 Tiltagende, saa 
vilde ogsaa deri ligge en Aarsag af stor Rækkevidde til en 
aftagende Fordunstning paa Jorden. Thi, som bekjendt, bliver 
Vand mindre og mindre tilbøieligt til at fordunste, jo salthol- 
digere det bliver. Det er altsaa ligetil: jo saltere Hav, des- 
mindre Fordunstning, desmindre Vandgas 1 Atmosfæren og des- 
mindre Regnmængde. At Havets Saltholdighed har været og 
er i Tiltagende er formentlig ingen urimelig Tanke. Thi det 
er vel selvsagt, at det atmosfæriske Nedslag, som overskyller, 
gjennemsiver og gjennemfurer Jordskorpen, i Aartusinders Løb 
opløser, udvasker og fører ud i Havet store Mængder Salt af 
forskjelligt Slags, ligesom det jo ogsaa gjælder for vist, at Sal- 
tet bliver tilbage, naar Vandet fordunster. Nogen Ydelse af 
Salte kan man muligens ogsaa gjøre Regning paa fra submarine 
Vulkaner. Hvor langt det er fra det Tænkte til det Virkelige 
i dette Tilfælde, er imidlertid umuligt at sige: Man har, saa- 
vidt jeg ved, ingen Iagttagelser, ved Hjælp af hvilke man 
