106 Olav Johan-Olsen. 
opgav det efter et par venners raad, da jeg indrommede, 
at det var altfor ubetydelige ting til at begynde at kjævle 
om i et videnskabeligt arbeide. Jeg strøg derfor en tilføiet 
note derom i foredraget og forbigik det i taushed. At om- 
tale hr. Brunchhorst's arbeide uden at paatale hans mær- 
kelige adfærd gik ikke an. 
Men nu angriber hr. Brunchhorst til gjengjæld mig i 
de voldsomste udtryk i to opsæt: et i »Fiskeritidendes« 
januar hefte, og i et nu fremlagti »Videnskabsselsk.« begge 
med samme indhold omtrent, dog er det sidste befriet for 
en del af de værste udtryk. Jeg skal tillade mig at besvare 
begge underét og 1 korthed. 
Angrebene gaar væsentlig ud paa: 
1. At den egentlige klipfisksop ikke er nogen ny slegt, 
men tidligere beskrevet under navne forula og oidium. 
2. At min afhandling intet nyt af værdi indeholder, da 
hr. Brunchhorst °/a aar senere end mit foredrag har 
holdt et bedre foredrag, som det er lykkedes ham at 
faa trykt for mit kom ud in extenso. Hr. Brunchhorst 
har altsaa ret til at gjøre prioritetskrav gjældende 
siger han. Thi i mit foredrag — in extenso — findes 
intet væsentligt, der afviger fra hans. 
At mit arbeide lider af væsentlige botaniske mangler. 
H © 
At der i mit arbeide er optaget en hel del ideer fra 
hr. Brunchhorst, deriblandt min forbigaaende bemærk- 
ning (pag. 15 om at det siger sig selv, at de urene, 
sopoverfyldte pakboder maa holdes rene, hvilken ren- 
lighedsfordring br. Brunchhorst vil beholde som sin 
»opdagelse«, den han »ikke vil lade nogen uhindret 
gjøre forsøg paa at tilsnige sig<. 
